Ser du Karlsvogna?
Gå opp til de to stjernene langs samme linje som danner håndtaket på pannen.
- Videre opp. Det er første stjerne du ser. - Jeg ser den.
Der er den. Det er DX3906.
Det er ikke DX3906.
Jo. Folka fra Stjernene er vårt mål pekte på den i teleskopet sitt.
Nei, det er ikke den.
Jo. Så fort papirene kom, sjekket jeg posisjonen mot IAUs betegnelse.
Faen, var det feil parallakse?
Hvordan skal jeg vite hva som er DX3906?
- Du er et rasshøl. - Nei.
- Det er DX3905. - Du er et jævla rasshøl.
Helvete.
Hvor langt unna?
401,5 lysår.
Tenk på lyset Jins stjerne avgir nå.
Innen det kommer frem, vil San-Ti være her også.
Ikke ødelegg det.
Den er faktisk litt rød.
Det var derfor jeg valgte den. Synlig med det blotte øye.
Jeg ville hun skulle kunne se opp på himmelen og si: "Den er min."
Føltes det godt å gjøre noe så sprøtt? Å bruke nitten millioner...
Nitten og en halv. Og ja, det gjorde det.
Fant du ingen bedre investering?
Nei.
Du kan bare si det var deg.
- Nei. - Hvis du gjør det...
- Glem det. - Man vet aldri.
- Ikke si det til henne heller. - Du må få en til å love først.
Lov meg at du aldri sier det til henne.
Samme det.
Will.
Will? Våkn opp, kompis. Kom igjen.
Will? Will!
Du er der nå? Alt vel med ham?
- Ja, bare bra. - Å ja?
Faktisk bedre enn bra.
Se hvem det er, Will. Han er like høy som Willie Nelson nå.
Du er like høy som ham.
Hei.
Hei, Jin.
Hei, Will. Hvordan føler du deg?
"Ingen umiddelbar fare."
Det var det legen sa. "Ingen umiddelbar fare."
- Hvor mange kan si det sikkert? - Ikke jeg.
Dette er et veldig bra rom. Faen.
- Se på dette. - Ikke rør den.
- Jøss. - Se her.
- Det er bare til meg. - Du fortjener det. Hvil deg litt.
- Hvil deg litt. - Greit, kompis. Hun skal hvile.
Vi blir her en stund. Vi skal nok se på Rick and Morty senere.
- Kult. - Så...
Kom når du kan.
Det skal jeg.
Takk, Saul.
Vi ses.
Noe kom til deg.
Fy faen. Er ikke de vanvittig dyre? Ingen tegn på hvem den er fra?
Nei.
Du har nok hatt mange velstående beilere.
Ja. Men ingen med så mye penger.
- Jeg har ikke kjent en som det siden Jack. - Kanskje Wade ga deg den.
- Hvorfor skulle han gjøre det? - Fordi han er forelsket i deg.
- Kom igjen. - Nei, kom igjen selv.
Jin, det virker som du fornekter hvor rart dette er.
Dette er rart? Det er kanskje det 28. rareste jeg har sett denne måneden.
Juster rarhetshorisontene dine.
En vilt rik person har kjøpt en stjerne til meg, eller så er det et pek.
Det er nesten sikkert et pek. Uansett, jeg har ikke tid til å tenke på det.
Dette er teit. Ingen eier en stjerne.
Ifølge disse dokumentene er du den juridiske eieren av stjerne nummer DX3906.
I mange år har dr. Demikhov gjort en god jobb
med å holde ting i live under ekstreme forhold.
- Dr. Cheng? - Noe på hjertet?
Vel... Vi lurte bare på om vi hører hjemme i dette møtet.
Om sonden reiser med 1 % lyshastighet, når er den ved San-Tis flåte?
- Om to hundre år. - Og hva vil skje med den i sonden?
- Død. - Ser du det?
Dere hører hjemme i møtet.
Det har vært en lang kamp med mange tilbakeslag, men vi har klart det.
Lever den?
Han er verken død eller levende. Han er et sted midt imellom.
I en måned nå.
- Hvor lenge kan han være slik? - Så lenge vi vil.
Kolyas celler har blitt spylt med frostbeskyttelsesmiddel
og nedkjølt til minus 150 grader.
Bremset 1000 ganger, men ikke stoppet.
Hvis det virker på Kolya, vil det virke på en person.
Hallo, Kolya.
Si hei, Kolya.
Flink gutt.
Kolya.
Trykk på den oransje firkanten.
Ikke ennå.
Trykk på sirkelen med fire firkanter inni.
Flink gutt, Kolya.
Det er en typisk bivirkning.
Der er den. Billetten vår til verdens ende.
Dommedagsekspressen ankom nettopp stasjonen.
Dere kan stille dere i kø bak meg.
Jeg trodde det gjaldt passasjeren.
- Skal du gå i dvale? - Så snart jeg kan.
- Hvem skal drive stedet? - Jeg. Våkne en uke i året og fikse ting.
Besøke mamma, ansette og sparke folk, dra til Wimbledon og gå under igjen.
I 400 år?
Noen må ønske dem velkommen og sørge for at planen blir fulgt.
Du kan lære opp noen til å lede Trappen.
Trappen er et prosjekt, ikke en plan. Selv du kan gjøre det.
Dusinvis av folk kan lede prosjektet. Bare én på jorden kan gjennomføre planen.
På jorden? Litt drøyt.
Aristoteles likestilte falsk ydmykhet og arroganse.
Aristoteles trodde steiner falt ned fordi de elsket bakken.
- Hvorfor deg? - Ingen andre kan gjennomføre den.
Hva er denne flotte planen som bare du kan gjennomføre?
Bare gjør fremskritt.
- Jeg vet ikke hva det betyr. - Det vil du gjøre.
Fremtiden er ikke like langt unna som før. Ikke for oss.
Trappen-sonden trenger et seil.
Det er nanofiber-vev, ikke den ene tråden vi har laget så langt.
Mer komplisert. Varme- og stresstoleranse må tas med i beregningen,
og fibrene må koble sonden til seilet og...
Og du kan få det til å fungere?
Jeg kan få det til å fungere, ja.
Glad du er her.
Vet du hvorfor jeg begynte med dette?
Menneskene jeg så rundt meg, min mors familie...
Jeg så hva verden gjorde mot dem.
Jeg ville bygge noe for dem.
Jeg endte opp på feil side.
Du er ikke på feil side.
Snart må vi kanskje velge om vi skal dra eller dø.
- Fire hundre år er snart? - De går på et blunk.
Og uten arbeidet vi gjør, får vi ikke velge.
Vi bygger noe for alle. En fremtid.
Tror du på det?
Gjør ikke du det?
Jeg vil det. Noen dager tror jeg det er mulig.
Andre dager tror jeg at folk som blir rævkjørt, alltid vil bli rævkjørt.
De vil alltid stå sist i køen. Og ingen av dem vil få seile av sted.
Will?
Wilbur?
Will, hører du meg?
Will?
Går det bra, vennen?
- Hvordan visste dere at jeg var her? - Sykehuset kontaktet oss.
Roxanne er din nærmeste pårørende.
Hvordan føler du deg?
Vel, jeg er døende. Så det er jo det.
Lenge siden sist.
- Ja. Vi har dårlig samvittighet for det. - Det har vi.
Du vet, Will, jobben min førte oss til Spania og Dubai.
Trivdes dere ikke i utlandet?
I den digitale markedsføringens verden kan det bli politisk veldig fort.
Det handler ikke om ens evner, men om å spille spillet.
Det er nok det samme for deg, Will.
Med fysikk og sånn.
Du har alltid vært den smarteste.
Derfor sendte mamma og pappa deg til privatskole og universitetet.
Men du kom aldri dit du hørte hjemme, for du er ingen spiller.
Jeg kom akkurat dit jeg hørte hjemme. Jeg var ikke smart nok til å komme lenger.
Du var smart nok til å gjøre nesten alt.
Du kunne ha begynt å jobbe i byen, startet din egen bedrift.
Jeg fikk ikke drevet med fysikk.
Jeg måtte jobbe som servitør, arkivar...
Vel...
Vi vil stifte familie, Will. Vi vil kunne kjøpe et hjem.
Vi har ikke vært det vi burde mot hverandre. Noe av det er min skyld.
Det som har skjedd med deg, er faen meg urettferdig. Og forferdelig.
Men det har skjedd.
Og du sa selv at du er døende.
Så vi kom for å spørre deg siden du ikke har noen...
Hvem sier at jeg ikke har noen?
- Har du det? - Kanskje det.
- Hva om jeg elsker noen? - Hvem enn hun er...
Kanskje det er en han.
Samme det, jeg blåser i kjønnet.
I så fall har du ikke hatt personen lenge.
Og vi er familien din, Will. Kanskje ikke den beste familien,
men her er vi.
Og hva enn mamma etterlot deg, burde gå til oss.
Du har rett.
Jeg har ikke utrettet stort. Jeg har aldri elsket noen som elsket meg tilbake.
Hva enn mamma etterlot meg, er deres. Jeg skal ikke røre noe av det.
Vi trengte 1000 bomber til Trappen. Vi har litt over 300 og får ikke mer.
Min minste dvale-rigg veier over et tonn.
Om vi vil få sonden opp i ønsket hastighet med drivstoffet vi har til rådighet...
Den tyngste nyttelasten den kan bære, er under to kilo.
Det er en veldig liten person.
Person er det stadig skiftende mønsteret som danser gjennom nevronene i hjernen.
Hvis det finnes, finnes personen.
Men vi må fjerne den hjernen fra personens hodeskalle.
Da kan de gjenoppbygge resten. Gjør de det, har vi en mann på innsiden.
Snakker vi om å drepe noen?
Gjorde vi ikke det før?
San-Ti.
Hallo der ute, her inne,
hvor enn sofonene deres er.
Dere har lest Wikipedia.
Dere vet alt om Djengis Khan, QAnon, Fortellingen om Genji,
Bolivias president og Bob Seger, men vet ikke hvordan det er å være oss.
Alt vi er, er her oppe.
Det som foregår her og her, er menneskelighet.
Vil dere forstå oss?
Da må dere få hendene, tentaklene eller hva enn dere griper med,
i selve tingen. Slapp av, vi skal sende en smart en.
Dere trenger en som forstår personene som tar avgjørelser her.
En som kan lære om dere.
En som personene i dette rommet.
Hva sier dere?
Jeg kan gå.
- Hvem er du? - Edgar.
Ikke vær dum. Jeg snakker om seriøse folk.
Hva sier dere, seriøse folk?
Hvem vil møte fienden?
Selvsagt ikke.
For mye å tape. Jeg ville ikke latt dere dra.
Dere er for verdifulle. Vi trenger en som forstår fysikk, kjemi, rakettforskning.
En som er villig til å dø, trolig forgjeves.
Det vil nok si en som allerede er døende.
Kjenner noen av dere en slik person?
Det er barbarisk.
Vi trenger prosjektet. Fremdrift, kryogenikk, materialvitenskap...
Det vil skyte oss to generasjoner fremover i alle, selv om det feiler.
Prosjektet må ha en grunn til å eksistere, og personen inni...
Det avkappede hodet.
Personen inni er grunnen. Deres venn, Will, er grunnen.
Finner de ham, kan han lære helt nye ting for oss
før de kommer hit og det er for sent.
Bare gjør fremskritt.
"Bare gjør fremskritt"? Hva slags spådomsdritt er det?
Hvordan skal Will kunne dele det han lærer?
Han virker smart.
- De hører alt. Du kan ikke overliste dem. - Kanskje han kan det.
- Nei, han er ikke sånn. - Jeg skal høre med ham.
Hvem vet hva som foregår i hodet hans.
Ikke du. Du kjenner ham ikke.
Det stemmer. Ikke dere eller San-Ti heller.
Bare Will Downing kjenner Will Downing.
Hva er det?
Jeg tenker på et tall mellom ett og 1000. Vet dere hvilket?
- Nei. - Nei, det gjør dere ikke.
Ikke de heller.
- Jeg må ta en telefon. - Du kan ikke tvinge ham.
- Da vil han være ubrukelig for oss. - Vi skal be ham takke nei.
Gjør det, dere.
- Han vil nok høre på oss. - Han vil høre på deg.
- Du trenger ikke meg. - Jo, selvfølgelig.
Jeg kan ikke bli. Jeg burde aldri jobbet for den mannen, for noen av disse mennene.
Jeg har gjort en feil. Jeg må fikse den.
Jeg skal dra.
Ha det bra, sjef.
- Det er Wade. - Hva kan jeg hjelpe deg med, Mr. Wade?
Jeg har et nytt prosjekt som vil kreve alles deltakelse.
Du skal lede prosjektet og få dem til å følge deg.
Jeg er veldig opptatt.
Ja. Det er travle tider.
- Fortell meg om prosjektet ditt. - Har du hørt uttrykket "veggvender"?
Hjerterøveren, ikke sant?
Du trykker på tilfeldige knapper. Lær noen komboer.
Hva skjer?
Hva er "Den store flukten"?
Virksomheten min. Min og Allys.
Den er lovlig. Vi startet et aksjeselskap.
Hvordan? Tok noen advokater pengene deres?
Vi lærte det på YouTube. Besøk nettsiden. Vi jobber med en presentasjon.
"En trygg fremtid for dine etterkommere på Mars eller andre beboelige planeter."
Og merkevarekonsepter på neste side.
Det... Det designet er ganske bra.
Elegant, ikke sant?
Hvordan skal noen rømme ut i verdensrommet for 40 pund i måneden?
Det er som en pensjonskonto. Pengene vokser og skaper mer,
så neste måned blir pengehaugen større. Du kan regne det ut selv.
- Regnet dere det ut selv? - Vi arrangerer møter.
En Denys Porlock er interessert.
Han er ekte. Søk ham opp. Denys med Y.
Det er imponerende at du har gjort dette på egen hånd.
Jeg er imponert.
Er du det?
Men det er tull.
- Det er ikke virkelig. - Så hjelp meg med å gjøre det virkelig.
Jeg vet ikke hvordan.
Så det er alt dette som er ekte?
I så fall er jeg ikke interessert.
Uansett, i den nye verdenen vi lever i, har jeg ikke råd til å vente lenger.
Jeg ville si det selv. Jeg skylder deg det.
Jeg setter pris på det, Denys.
Du forstår nok det. Jeg har ikke noe valg.
Vi har alle valg.
Det bringer meg ingen glede å gjøre det,
men potensialet for fremtidige bruksområder...
Jeg gjør det jeg må.
Bare fullfør tweeten din.
Jeg gjør bare det jeg må. Det jeg burde ha gjort hele tiden.
- Og jeg tar med meg arbeidet mitt. - Det tilhører ikke deg, Auggie.
Sant. Det bør ikke det, hva? Det kan gjøre livet bedre for de som trenger det mest.
Det bør ikke tilhøre noen.
- Det bør tilhøre alle. - Det fungerer ikke slik.
Om jeg gir det til dem.
Forskningen, utstyrsspesifikasjonene, arbeidet med oppskalering og bruk,
alt på Wikileaks, arXiv og andre plattformer med åpen kildekode.
Det vil du ikke.
Jeg gjorde det nå.
Ingen kan bruke det. Det tilhører firmaet. Investorene våre vil saksøke.
De kan separere designene sine fra deres åndsverk og unngå brudd på opphavsretten.
- Jeg la inn en guide for det også. - Det vil ikke fungere.
Det fungerte mot IBM, Apple og Sony.
Men bare saksøk alle, du. Saksøk alle regjeringer i utviklingsland.
Da blir du populær.
Kanskje jeg skal begynne med deg.
Du vil havne i fengsel.
Arrester meg fort. Flyet mitt går om tre timer.
Er det planen for livsverket ditt? For livet ditt? Brenne alt og bli full?
Det er ikke for meg.
Men...
- Det var det hun ga deg? - Ja.
Sa hun hvor hun skulle?
Nei.
Så alt er ekte?
- Ja. - Faen.
Hva heter det igjen, Himmeltrappen?
Prosjekt Trappen.
- Høres ikke ekte ut. - Ikke noe av det høres ekte ut.
Et stort øye som kaller oss insekter.
Science fiction. Eventyr.
- Har du den ennå? - Selvsagt.
Når ga jeg deg den?
Den 10. juni 2015, fire dager etter bursdagen min.
Så hvem vil Prosjekt Trappen gjøre meg til?
Kanskje en slags Tornerose-figur?
Uansett, valget er lett.
Bare takk nei til Wade.
Én prosent lyshastighet. Det er drøyt 3000 kilometer i sekundet.
- Du har alltid utrettet store ting. - Nei, jeg kom ikke på det.
- Jeg bare regnet det ut. - Er det alt?
Det ville vært en utrolig bragd.
En historisk bragd.
Ja. Det ville det vært.
Men ikke tenk på det, for vi skal finne en annen.
- Hvem andre har dere? - Vi har alternativer.
Min hovedkvalifikasjon er at jeg er døende,
men dere kan ikke sende hvem som helst. Så hvem andre kan det være?
- Det er hemmeligstemplet. - Og resten du har fortalt, er ikke det?
Jeg får ikke snakke om det.
Dere har ingen.
Uten en passasjer funker det ikke, gjør det vel?
Du har alltid utrettet store ting. Jeg klarte ikke det.
Jeg ville, men klarte ikke.
- Jeg var ikke smart nok. - Slutt.
Det går bra. Jeg har kommet over det. Men nå kan vi begge utrette noe stort.
Ikke slik.
Hva er det?
Hvorfor stirrer du på meg?
Jeg gjør ikke det. Jeg ser deg.
Noen ganger, når man er veldig høy, ser man folk.
Eller kanskje når man er døende.
Men jeg ser deg.
Og jeg elsker deg.
Og det er greit.
Be meg takke nei, så gjør jeg det.
Det går bra.
SPILLTEORI
FERMIS PARADOKS
Det er dr. Ye.
Jeg vet at du ikke vil treffe meg. Men jeg må snakke med deg.
Den har gått seg vill.
Hvorfor bryr du deg? Det er et insekt.
Vera visste hva du gjorde. Hun visste at du ba dem komme.
Det ga aldri mening at hun tok livet av seg på grunn av arbeidet.
Hun må ha kommet over en e-post, tekstmelding eller noe sånt.
Og hun begynte å grave.
Hun sa alltid at du var den smarteste.
Jeg prøvde å skjule det.
Jeg ville beskytte henne, men jeg kunne ikke.
Hun var smart som deg. Hun oppdaget det.
Du sviktet henne.
Jeg sviktet flere enn noen andre.
- Hvordan kan du leve med det? - Jeg trenger ikke å gjøre det mye lenger.
Hvorfor drev du ikke din egen lab i stedet for å jobbe i Veras?
Jeg var god i fysikk, men elsket det ikke. Det var derfor jeg ikke utrettet stort.
Alle utretter mer eller mindre like mye.
Vil du høre en vits?
Einstein dør. Han er i himmelen og har fiolinen sin.
Han er overlykkelig. Han elsker fiolinen sin.
Mer enn fysikk, til og med mer enn kvinner.
Han er spent på å finne ut hvor bra han kan spille i himmelen.
Han tror han vil være ganske god.
Han begynner å stemme fiolinen, og englene stormer mot ham.
De spør: "Hva gjør du?" "Jeg gjør meg klar til å spille."
"Ikke gjør det. Gud vil ikke like det. Han er saksofonist."
Så Einstein stopper. Han spiller ikke, men det er vanskelig.
Han elsker musikk, og det er ikke mye å gjøre i himmelen.
Og fra høyt oppe hører han en saksofon.
Den spiller "Take the A Train". Hørt den?
Ja, det har jeg.
Einstein har også det og tenker:
"Jeg skal spille med ham. Vi kommer til å høres bra ut sammen."
Så han begynner å spille "Take the A Train".
Saksofonen stopper, og Gud viser seg.
Han går bort til Einstein og sparker ham i ballene, noe som svir, selv i himmelen.
Så knuser han Einsteins elskede fiolin.
Evigheten uten musikk. Himmelen har blitt til helvete for ham.
Og mens han vrir seg på bakken og holder rundt de knuste ballene sine,
kommer en engel bort og sier: "Vi advarte deg.
Aldri spill med Gud."
"Aldri spill med Gud"?
- Liker du den ikke? - Nei, det er ikke det. Det er bare...
"Aldri spill med Gud."
Humor er veldig personlig.
Noen forstår den, andre ikke.
Noen vitser er så interne at de bare gir mening for to personer.
Men vitser er viktige.
Vi ville ikke overlevd uten dem.
Er du ikke enig?
Jeg må gå.
Ta vare på deg selv, Saul. Jeg håper vitsen min ikke skaper problemer for deg.
Testresultatene dine er gode, både kognitive og informative.
Ikke overraskende.
En siste ting, en formalitet.
En lojalitetsed.
Du må signere den.
"Jeg sverger på at alle mine bestrebelser
skal være for å bekrefte min lojalitet mot menneskeheten,
fra nå til evig tid, og erstatte alle andre lojaliteter.
Jeg skal aldri bevisst utføre en handling
eller avsløre informasjon som kan skade menneskeheten som helhet."
- Den kommer jeg ikke til å signere. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke føler noe lojalitet mot menneskeheten.
- Så hvorfor gjør du dette? - Jeg er døende uansett, hva?
Hvem vet?
Kanskje de er bedre enn oss.
Hvorfor skulle jeg sverge lojalitet mot oss om de kanskje er bedre?
De invaderer oss.
De kommer for å erobre oss. Sannsynligvis utslette oss.
De sier så.
- Du vil ikke hjelpe oss med å stoppe det? - Jin syns jeg bør gjøre det.
Og jeg stoler på henne. Jeg kan godt sverge lojalitet mot henne.
Men mot menneskeheten? Nei.
Takk for at du tok deg tid, Mr. Downing.
Du er perfekt for prosjektet.
Vi tar snart kontakt om neste steg.
Du!
- Hvorfor er han perfekt? - Fordi han ikke er vår mann.
- Kanskje han faktisk ikke er det. - Jeg vet det.
Derfor vil de gjøre alt for å hente ham.
Årets sikadesverm i USA forventes å bli titalls milliarder stor...
Akkurat som en magisk krem.
- Virkelig? Så spennende! - Ja, den fungerer som fuktighetskrem...
Om jeg kan få deg til å skjære noen gulrøtter i terninger...
Slik?
Hallo, Tatiana.
Jeg hørte dere var ferdig med å snakke med oss.
De sa dere lot Evans dø.
Vi var ferdig med å snakke med ham, men ikke med å snakke med deg.
Hva er jeg?
Jeg er ingenting.
- Et insekt. - Vi vet nøyaktig hva du er.
Du er en del av noe mye større enn deg selv.
Du er en del av oss.
Og vi trenger deg.
Cathay Pacifics avgang til Beijing,
flyvning nummer CX252, er nå klar for ombordstigning.
Passasjerer bes om å gå til gate C...
Hallo. Jeg er dr. Ye.
Kjenner jeg deg?
Jeg byttet sete så vi kunne sitte sammen. Håper det er greit.
Det blir hyggelig å ha noen å snakke med.
Ja, det er en lang flyreise.
Mr. Downing, du må samtykke til prosedyren fem ganger.
Spørsmålene er laget for å unngå muligheten for utilsiktet samtykke.
Ta den tiden du trenger.
Takk.
Dette stedet er... fint.
Ja.
Jin...
Jeg ba henne la være å komme.
Jeg drar til Cape Canaveral. De første ICBM-oppskytningene er på fredag.
Der og i Baikonur og Jiuquan.
Bombene er plassert om noen uker, og da kan vi sende ut vår frivillige.
Det er spennende tider.
Du skal få jobbe.
Jeg glemmer stadig å spørre: Fikk du takket ham? Personlig, mener jeg.
For stjernen din.
Ga Will meg stjernen?
Å, han sa det ikke. Ja, han arvet litt penger.
Det er et verdiløst papir. Senk prisen og selg den, ellers har du ingenting.
- Det var King's Arms. - Nei, det var Eagle and Child.
Det var da du snakket med den kristne blondinen,
som gjorde seg klar til å bli ukristelig med deg
frem til du kalte C.S. Lewis en elendig forfatter.
Og hun syntes det var respektløst
fordi vi var i rommet der Lewis drakk med Tolkien.
Ok, du har rett. Det var Eagle and Child. Og han var en elendig forfatter.
Vel, jeg blir ikke akkurat yngre.
Will.
ØNSKER DU Å ENDE LIVET DITT? TAST 5 FOR JA OG 2 FOR NEI
Ok, men seriøst...
Du må tenke gjennom dette. Hva det betyr.
Du vil sveve i et endeløst, frossent rom, verken levende eller død,
i kanskje tusenvis av år, kanskje for alltid.
Og helt uvitende om det hele tiden.
Så å si død, altså, noe jeg snart skulle være uansett.
Nei, Will.
Det er best tenkelige utfall. Finner de deg, bygger de deg opp igjen.
Kanskje de gjør deg til et program og kommuniserer med deg via et grensesnitt.
Du vil ikke kunne se, høre eller føle.
Som en isolasjonstank. Spørsmål går inn, svar kommer ut.
Enten du liker det eller ei, vil de bare lese tankene dine.
Så de leser Et nulls dagbok. Så slår de meg av, og jeg er død igjen.
Ok, men kanskje det ikke er en isolasjonstank.
De vil vite alt om hva det innebærer å være et menneske.
Kanskje de må samhandle med deg for å gjøre det, så de henter deg tilbake.
De utfører eksperimenter på deg for å lære hvordan vi opplever ting.
- Hva som gjør oss glade. - Høres bra ut.
Hva som gjør oss ulykkelige.
Hva som gjør oss så ulykkelige at det kan brukes mot oss.
Hvordan vi føler utmattelse. Hvordan vi føler frykt.
Hvordan vi føler smerte. Hvordan vi lider.
Hvor mye vi tåler.
De kan gjøre hva de vil. Presse deg til grensen og forbi,
men du får ikke dø. Da bringer de deg bare tilbake igjen.
Og de kan gjøre det i en måned, i et århundre eller i 10 000 år.
Hvorfor skulle de gjøre det?
Jeg vet faen meg ikke. Vi vet ikke hva de er.
Kanskje vi ikke får vite det.
Men for dem er vi det de sa.
Vi er insekter.
Insekter vet ikke hvorfor fæle ting skjer med dem.
Kanskje det er en utrydder, en naturfagstime
eller en fæl liten unge som river av beina for moro skyld.
Ikke prøv å finne det ut.
Bare hold deg unna dem.
TAST 2 FOR JA OG 4 FOR NEI
Hvor mange var det?
Fire.
Den neste er den siste.
Kanskje det ikke blir så ille. Kanskje jeg blir som et kjæledyr for dem.
Eller kanskje jeg blir underholdning.
Hva gjør du for å bli underholdt? Hva er favorittfilmen din?
Ondskapens hotell.
Hvor mange får denne muligheten?
Å ta et ordentlig farvel med en god venn.
Ikke mange.
Jeg hadde aldri mange venner. Men takket være dere føltes det som nok.
Jeg vil savne deg, kompis.
Bra.
Bringer de meg tilbake, vil jeg savne deg også.
ØNSKER DU Å ENDE LIVET DITT? TAST 6 FOR JA OG 1 FOR NEI
Jeg kan gå resten av veien.
Kan jeg få noen minutter alene?
Ja, ok.
- Takk. - Jeg kommer opp om ti minutter.
Hallo, dr. Ye.
Tatiana.
- Godt å se deg. - Hvor er betjent Collins?
Var det navnet hans?
Jeg trodde allmakten var ferdig med oss.
Ikke alle.
Jeg er lei for at du måtte komme helt hit for å gjøre noe jeg skulle gjøre selv.
Nei. Det kan du ikke.
Fallet vil bli helt grusomt.
Kanskje det ikke vil skje med en gang.
Vær så snill.
Jeg kan gi deg noe bedre.
Noe mildt.
Noe vakkert.
- Kan vi sette oss litt ned? - Gjerne det.
Da jeg var på din alder, var dette noe av det vakreste landet i verden.
Det blir bedre når allmakten kommer.
Det gjør det nok.
Fortalte allmakten hvorfor de sendte deg til meg?
Vet du det?
Kanskje det bare er din tid.
Du har oppfylt ditt formål.
Vel.
Jeg er glad allmakten ikke har glemt meg.
Ja. Jeg også.
Jeg ville se en solnedgang til herfra.
Kan vi se den sammen?
Det vil jeg gjerne.
Du jobbet så hardt, så lenge.
Du fortjener en hvil.
Tekst: Rune Kinn Anjum