‫"יאו-אוק היקרה שלי."‬
‫לעזאזל, יש לי סחרחורת.‬
‫אני דלוקה בטירוף על הבחור הגבוה ההוא.‬
‫הוא כזה חתיך, אלוהים!‬
‫מה לעזאזל היא אומרת?‬
‫היי, לא קר לכן?‬
‫תפסיקי לעשות שטויות ואל תזוזי!‬
‫את יודעת, אני…‬
‫מה נסגר עם הילדה הזאת?‬
‫אז ביקשתי מהגבוה את המספר שלו,‬ ‫אבל הוא נתן לי את המספר של הבחור הנמוך.‬
‫אבל גם הבחור הנמוך ממש חמוד.‬
‫הוא קטן וחמוד. הוא עושה חשק לחבק אותו.‬
‫יאו-אוק, את מוכנה להקשיב לי?‬
‫לעזאזל.‬ ‫-לא.‬
‫כלבה, יש גז.‬
‫תשתקי, כלבה. תפסיקי לנדנד, למען השם.‬
‫היי.‬
‫היי. הסיגריה…‬
‫אל תדליקי אותה, לעזאזל.‬
‫"יאו-אוק המסכנה שלי.‬
‫"היא לא עשתה שום דבר רע.‬
‫"פשוט לא היה לה מזל."‬
‫"היא פשוט התחברה עם אנשים רעים."‬
‫זה מה שדודה שלי תמיד אמרה.‬
‫טוב,‬
‫לפחות בזה היא האמינה.‬
‫אויש.‬
‫הראש שלי.‬
‫היי, אתה מריח משהו?‬
‫נו כבר. תתעורר.‬
‫למה את ערה בשעה כזאת?‬
‫מה זה הריח הזה?‬
‫לעזאזל. הרסת הכול, אמא.‬
‫יאו-אוק.‬
‫המשטרה אמרה‬
‫שהיא החתימה את ההורים שלה‬ ‫על שמונה פוליסות ביטוח חיים.‬
‫אלה לא היו הנכות או העוני שלה.‬
‫אלא האופי והיהירות שלה.‬
‫אני יודעת שאנשים אמרו‬
‫שעלינו להביע את תנחומינו‬ ‫מאחר שהיא שילמה בחייה,‬
‫אבל אין לי כוונה לעשות זאת.‬
‫המוות לא פוטר מחטאים שלא הצטערנו עליהם.‬
‫אז בבקשה, אל תביעו את תנחומיכם.‬
‫- פרדוקס רצחני -‬
‫- יאו-אוק היא בת דודתי,‬ ‫העיוורת שרצחה את הוריה -‬
‫-לא אביע דעה עד שזה יאומת‬ ‫שמעתי שהיא לא הייתה זכאית לכלב -‬
‫מטורף, נכון?‬
‫כנראה קארמה היא דבר אמיתי.‬
‫היי, ג'ה-סון.‬ ‫-כן?‬
‫בואי הנה רגע.‬ ‫-למה?‬
‫יש כאן בלשים שרוצים לדבר איתך.‬
‫תני לי אוי-סאוב לטפל בזה ובואי איתי.‬
‫כן.‬
‫כתבתי את הפוסט הזה.‬
‫למה אתם שואלים?‬
‫זה גורם לכם לחשוב שהרגתי אותה?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫רק היו לנו כמה שאלות בנוגע לבת דודתך,‬
‫גברת סאון יאו-אוק המנוחה.‬
‫מתי דיברתן בפעם האחרונה…‬ ‫-לא.‬
‫לא שמרנו על קשר.‬
‫מתי ראית אותה לאחרונה?‬
‫טוב, עבר כל כך הרבה זמן‬
‫שאני לא זוכרת.‬
‫את יכולה לתת לנו הערכה גסה,‬ ‫לפני כמה שנים זה היה?‬
‫כשיו-אוק הייתה בבית הספר היסודי…‬
‫היא שפכה מים רותחים על הפנים שלי.‬
‫אתם יודעים למה?‬
‫כן, קראתי את הפוסט שלך.‬
‫נגעת בדברים שלה בלי רשות.‬
‫לא, זה בגלל שזו הכלבה שהיא.‬
‫זה היה רק תירוץ לנסות להרוג אותי.‬ ‫היא פשוט…‬
‫היא חייכה כשהיא עשתה את זה.‬
‫היא חייכה כשהיא שפכה‬ ‫את המים הרותחים על פניי, אדוני הבלש.‬
‫אם היית במקומי, היית רוצה לזכור אותה?‬
‫את יכולה לחזור לעבודה.‬
‫תודה שהקדשת לנו מזמנך.‬ ‫-בסדר.‬
‫נסיעה טובה.‬ ‫-תודה.‬
‫אה, כלב הנחייה שהזכרנו.‬
‫אני אצור איתך קשר‬ ‫עוד פעם אחת כשנמצא אותו.‬
‫לא.‬
‫זה לא ענייני.‬
‫אין צורך ליידע אותי.‬
‫וואו.‬
‫ברכות על החיים החדשים שלך, אדוני.‬ ‫-מזל טוב!‬
‫היה לך כזה מזל, צ'ונג-ג'ין.‬
‫לא חשבתי שזה יכול לקרות כשסתם אלך ברחוב.‬
‫ידידי, צ'ונג-ג'ין.‬ ‫-כן.‬
‫סוף סוף יש לך אות כבוד. איך אתה מרגיש?‬
‫איך זה הרגיש? זה כאב?‬ ‫-ברור שזה כאב!‬
‫זה מביך.‬ ‫-בחייך, תגיד משהו.‬
‫טוב, אף אחד כאן לא נדקר, נכון?‬
‫כמעט מתי בשנה שעברה.‬
‫לא, לא היית קרוב אפילו למוות.‬ ‫הייתי הרבה יותר קרוב.‬
‫בקבוק הסוג'ו היה כזה גדול,‬
‫ואז הוא פשוט דקר אותי איתו.‬
‫אתה אפילו לא מרגיש את הכאב באותו רגע.‬
‫ברגע שדקרו אותי, חשבתי,‬ ‫"אני צריך לתפוס את הממזר הזה".‬
‫לא, ברצינות.‬
‫הסתובבתי, אבל אז התחלתי לדמם.‬
‫שוב התחלנו!‬
‫ברצינות, הדם פרץ החוצה.‬
‫ואז ידעתי, "משהו לא בסדר".‬
‫הרגשתי כאילו גם הדם מהמוח שלי מתנקז החוצה.‬
‫אולי זו הייתה אנמיה.‬
‫בחייך, זה לא כזה נורא.‬
‫היי, אני רציני.‬ ‫-אוי, אתה מגזים.‬
‫מתי אי פעם דקרו אותך?‬
‫אז מי הרג אותם?‬
‫מי יודע?‬
‫היו לנו יומיים משונים.‬
‫אני יודע. זה מאוד מוזר.‬
‫בכל אופן, כדאי שתחזור לבית החולים‬ ‫ותחשוב על זה.‬
‫איזה בזבוז של כל השנים האלה.‬
‫זה לא רק התקרית הזאת.‬
‫הרופא אומר שיום יבוא‬ ‫ואני אפול ואמות אם אמשיך לעבוד ככה.‬
‫אני לא בנוי לעבודת בלשות.‬
‫אבל עם העבודה שעשיתי,‬
‫אני לא רוצה להיות במשמרת הלילה.‬
‫היי, חשבת על עבודה יותר טובה?‬
‫כולנו נושאים מכתב התפטרות בלב.‬
‫יש לך עבודה בקנה לאחרי ש…‬
‫היי, תיכנס.‬
‫היי. תודה.‬
‫כמו שאמרתי, יש לך מה לעשות אחרי שתתפטר?‬
‫אתה יודע שאשתי מנהלת מספרה, נכון?‬
‫שקלנו לעבור לחו"ל עם ויזת עובד מיומן‬
‫בשלוש השנים האחרונות.‬
‫אפילו העמדנו את הסלון למכירה.‬
‫בנוסף, יש לי פיצויי פיטורים.‬
‫אני לא יכול לסמוך על אשתי שתגמור את החודש,‬
‫אז אני אלמד להכין סשימי.‬
‫ואני אשנה את שמי לג'יימס פארק.‬
‫כן, גם אני התגוררתי הרחק מהמשפחה,‬
‫וזו לא דרך טובה לחיות.‬
‫הייתי צריך ללכת איתם‬ ‫ולהפוך לאוליבר פארק או משהו.‬
‫אני מרגיש שאני לא יכול‬ ‫אפילו לדבר עם ילדיי.‬
‫התינוק שלי היה ביישן. הוא לא פגע באיש!‬
‫מה אתם יודעים?‬
‫תתפסו את הרוצח או לא?‬ ‫-את משבשת הליכי חקירה.‬
‫אה, באמת? מה אתה אומר?‬ ‫-גברתי. תירגעי בבקשה. לא, את לא.‬
‫תפסתם את הרוצח?‬
‫אני אתקשר כשתהיי רגועה.‬
‫היית אומר את זה אם זה היה הילד שלך?‬ ‫-מישהו יכול לקחת אותה?‬
‫הילד המסכן שלי היה צריך לעבור נתיחה…‬
‫אתה בסדר, אדוני?‬
‫תנסה אתה לחטוף סטירה.‬
‫אדוני.‬
‫מה?‬
‫זה מעצבן גם אותי כשאני חושב על הבלש פארק.‬
‫נו?‬
‫אבל לא היית נוקשה מדי עם האמא של הקורבן?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת, תחשוב על זה. הבן שלה מת.‬
‫במקומה, גם אני הייתי מאבד את השפיות.‬
‫זה רצח, ואין שום ראיות.‬
‫זה לא נכון. פשוט עוד לא מצאנו כלום.‬
‫לכל רצח יש ראיות.‬
‫טוב, אתה יודע שלא לזה אני מתכוון.‬
‫אני מצטער.‬
‫תקשיב.‬
‫גם קורבנות יכולים להיות תוקפים.‬
‫בסדר?‬
‫אתה מבין?‬
‫היה מקרה שעבדתי עליו בתחנת דונסאן.‬
‫שמה היה קאנג יאון-סאו.‬
‫אני עדיין זוכר את זה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אני צובעת את הגבות שלך.‬
‫את מוכנה להתאפר כבר?‬
‫את נראית כל כך טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, זה הוא.‬
‫הוא יותר חתיך בתמונה.‬
‫זה ייראה טוב עליו, נכון?‬ ‫-בטח.‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫לא יודעת. היא מאוהבת.‬
‫היא אמרה שהוא חתיך, אבל הוא ממוצע.‬
‫מה? לא היית צריכה.‬ ‫-מה זה?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫מה זה?‬ ‫-מה את עושה אחרי השיעור?‬
‫מה קרה, אחי?‬
‫היי, זה שלי!‬
‫לא סיימתי.‬
‫אלה החברות שלך?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬
‫בואי.‬ ‫-היי, זה שלי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫מותק, תני לי חיוך גדול יותר. אחת, שתיים…‬
‫בוא אם סיימת.‬
‫יותר שמח.‬ ‫-אני נראית טוב?‬
‫רוצה לראות?‬ ‫-תראה לי.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-היי, נו כבר!‬
‫סתום תפה, מניאק.‬ ‫-תזדרז.‬
‫אתה פשוט לא יודע לחכות.‬ ‫-נו כבר!‬
‫נו? איך היה? ציצים ענקיים, נכון?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫הרגליים שלה פצצה.‬ ‫-נכון ענקיים?‬
‫בוא כבר.‬
‫אבל אני רוצה לזיין אותה עוד פעם.‬ ‫-תפסיק עם השטויות. בוא כבר.‬
‫בסדר.‬
‫חודש אחרי שנאנסה,‬
‫היא התאבדה.‬
‫אני רק רוצה לדבר איתו.‬ ‫-אחר כך.‬
‫אדוני, אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫זו לוויה.‬ ‫-חכה רגע.‬
‫נדמה שיש לנו שני סיפורים שונים. אדוני.‬
‫נוכל לדבר בתחנה.‬ ‫-מוזר שאתה מתחמק ממני כל הזמן.‬
‫בבקשה, גברתי.‬ ‫-אי אפשר לדעת אם זה היה בהסכמה.‬
‫את יצאת מדעתך, אישה!‬
‫למה שתרים את הקול?‬
‫גברת. את בכלל אנושית?‬
‫איך את מסוגלת לעשות דבר כזה? לכי בבקשה.‬
‫איך אתה מעז לדבר אליי ככה?‬ ‫-בואי נצא.‬
‫מה אני אם לא אנושית?‬ ‫-אני מצטער, חברים.‬
‫חברים. אל תקשיבו רק לצד אחד.‬ ‫-גברת.‬
‫אולי הם ילדים,‬
‫אבל כשגברים ונשים נפגשים,‬ ‫דברים יכולים לקרות.‬
‫איך הם מעזים…‬ ‫-מה?‬
‫מה לעזאזל אמרת עכשיו?!‬
‫"לעזאזל"?‬ ‫-עברת את הגבול!‬
‫בהסכמה?‬ ‫-היא התחילה איתו!‬
‫דברים כאלה קורים?‬ ‫-חבורת לוזרים.‬
‫החוצה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫מנסים להרוויח כסף מהילדה שלכם?‬ ‫-לעזאזל!‬
‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ. חתיכת חלאה.‬ ‫-הבנתי. כולכם אותו הדבר…‬
‫הייתה איזו כלבה שבאה ללוויה של הילדה‬
‫והאשימה את ההורים בכל מני קשקושים.‬
‫זאת הייתה הגברת שראינו קודם.‬
‫בסדר?‬
‫מישהי מתה.‬
‫אבל הבן שלה יצא מזה בזול כי הוא היה קטין.‬
‫זה לא היה הסוף.‬
‫הממזרים האלה המשיכו‬ ‫לתקוף, לגנוב, מה שתרצה.‬
‫אני לא בדיוק יודע איך ההורים מרגישים,‬
‫אבל בעיני ההורים של הילדה,‬ ‫הממזרים האלה הם לא רק קורבנות.‬
‫הייתי הורג אותם בעצמי אם הייתי במקומם.‬
‫אנשים הם לא רק תוקפים או קורבנות.‬
‫אפשר להיות שני הדברים במקביל.‬
‫אז שנבקר את ההורים של הילדה?‬
‫בשביל מה?‬
‫אולי הם התוקפים…‬ ‫-לא היית בזירה?‬
‫זה היה נראה כמו רצח מתוכנן המונע מנקמה?‬
‫זה פשוט קרה במקום.‬
‫אבל בכל זאת, אי אפשר לדעת.‬
‫כן, זו היא. כן, זאת היא. כן.‬
‫היא עמדה שם.‬
‫היא פשוט עמדה במקום והסתכלה סביבה.‬
‫חשבתי שהיא רוח רפאים.‬
‫אבל אז היא לא נכנסה לחנות.‬
‫היא פשוט המשיכה להסתכל.‬ ‫-באיזו שעה זה היה?‬
‫משמרת הלילה עמדה להתחיל,‬ ‫אז זה היה בסביבות 22:00.‬
‫עשר, כן. נכון.‬
‫יש לך מצלמת אבטחה, נכון?‬ ‫-בטח, אדוני הבלש.‬
‫תסתכל לשם.‬
‫השקעתי והחלפתי אותן בחדשות.‬
‫איכות הווידאו מעולה.‬
‫אבל בגלל האיכות הטובה,‬
‫הקבצים גדולים יותר,‬ ‫אז הם נשמרים רק לחמישה ימים…‬
‫אז אין לך את הקובץ?‬
‫טוב, יש משהו.‬
‫רק לא יותר מחמישה ימים.‬ ‫יש לנו את הסרטון מאתמול.‬
‫מה איתו? איך קוראים לו?‬
‫מי?‬
‫לי טאנג. נכון.‬
‫מה שלומו?‬
‫עדיף שאני לא אדבר.‬
‫רק השם של השמוק הזה מרתיח אותי.‬
‫איך הוא מעז לבגוד בי ככה?‬
‫כן, הדלת. היא כבר לא משמיעה את הקול.‬
‫הוא שבר גם את זה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫הוא ניסה לעצבן אותי?‬ ‫כלומר, אדוני הבלש,‬
‫שילמתי לו מראש, והוא הפסיק להגיע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין לממזר הזה.‬
‫רגע. אפרופו,‬ ‫אני חושב שגם הוא ראה אותה. את הגברת.‬
‫טוב, זה עוזר איכשהו?‬
‫- צור קשר אם אתה צריך עזרה‬ ‫טלגרם: טי.מי/רק לגיבורים -‬
‫- גלישה בסתר -‬
‫- מספר טלפון -‬
‫- שם‬ ‫לי טאנג -‬
‫- לי טאנג -‬
‫- "רק לגיבורים" הזמין אותך -‬
‫- שלום -‬
‫- רק לגיבורים‬ ‫כיוון זמן מחיקה אוטומטית ל-3 שניות -‬
‫- תודה שיצרת קשר -‬
‫- נעים להכיר, מר לי טאנג -‬
‫- חסום משתמש -‬
‫לעזאזל.‬
‫מה היה…‬
‫דואר רשום!‬
‫מישהו בבית? למה לא פותחים?‬
‫וואו, ובמה זכיתי לכבוד?‬
‫זה הבלש ג'אנג, האיש הכי עסוק בעולם.‬
‫למה עזבת כל כך מוקדם?‬
‫טוב, נשארו לי דברים לעשות בבית החולים.‬
‫אפילו לא התקשרת כשהייתי בבית החולים.‬
‫אז מה העניין?‬
‫היית שם יומיים.‬
‫זה רק תור ארוך אצל הרופא. נכון?‬
‫אה, היי.‬
‫שמעתי שהתפטרת.‬
‫איך תעזוב לפני שתתפוס את הרוצח?‬
‫גיליתי משהו מוזר בתיק של סאון יאו-אוק,‬
‫אבל אני צריך להמשיך לחפור.‬
‫בחיי, אתה מדבר רק על עבודה?‬ ‫אלוהים, אתה רובוט קר.‬
‫אם הרוצח ייפול מהשמיים, אני אחשוב על זה.‬
‫שום דבר לא ייפול מהשמיים אם תישאר בבית.‬
‫אתה צריך לעשות לפחות משהו.‬
‫מה שתגיד, אני מנתק.‬ ‫אני צריך לבלות זמן עם המשפחה.‬
‫אני בטוח שהם אפילו לא רוצים אותך שם.‬
‫שתה הרבה מים‬ ‫כדי שלא תקבל אבנים בכליות.‬
‫תחשוב על הבריאות שלך, לא על הרוצח.‬
‫תפסיק לשנות נושא ו…‬
‫חזרת הביתה לבוש ככה?‬
‫זה בסדר. לא נעדרתי להרבה זמן.‬
‫דונג-וו לא אמור לחזור מבית הספר?‬
‫הוא יצא לרכוב על אופניים.‬ ‫-אוי, חרא!‬
‫היי, תפסיק לזרוק דברים.‬
‫ממתי יש לו אופניים?‬
‫נאן-גאם לא אמר לך?‬
‫הוא שלח לו אותם כמתנת יום הולדת מוקדמת.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫תתקשר אליו ותגיד תודה.‬
‫בחיי, למה הוא לא סיפר לי?‬
‫הפרחח הערמומי הזה.‬
‫- בקשת נוכחות -‬
‫- אתה נתבע על הונאה כספית‬ ‫על ידי ג'ונג גאנג-היו -‬
‫חרא.‬
‫הוא נתבע על הונאה.‬
‫אבל הוא רק עובד משרה חלקית.‬ ‫-נכון.‬
‫אז אמרתי לו להגיש תביעה אזרחית,‬
‫אבל הוא די נחוש ואמר שאני מחויב‬ ‫על פי חוק להגיש את התביעה.‬
‫אז לא הייתה לי ברירה.‬
‫התכוונתי לנסות לעזור להם להתפשר,‬
‫אבל הבעיה היא שהוא נעלם.‬
‫יש לך את הכתובת שלו?‬
‫הכתובת שלו? בוא נראה.‬
‫שלחתי את בקשת הנוכחות.‬ ‫בוא נראה, מתי זה היה?‬
‫כן, הוא היה צריך לקבל אותה היום.‬
‫מה, אתה מכיר אותו?‬
‫כן.‬
‫אם תשמע ממנו, תגיד לי בבקשה.‬
‫בטח.‬ ‫-תודה.‬
‫תודיע לי גם אם לא תוכל להשיג אותו.‬
‫בטח. אני אעדכן אותך.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫פנה שמאלה ברחוב הזה.‬
‫הגעת ליעד. ניווט הסתיים.‬
‫הייתי צריך לעבור דירה מזמן.‬
‫היא שנאה להצטלם, אבל היא אהבה לצלם אחרים.‬
‫היא צילמה את כולם בכיתה שלה.‬
‫את כולם.‬ ‫-אני יכול להסתכל, אדוני?‬
‫בטח, בבקשה.‬
‫פעם אחת, אמרתי לה שהיא צריכה להיות צלמת.‬
‫אבל היא אמרה שהיא רוצה עבודה משרדית.‬
‫אתה יודע, עבודה בחברה טובה ולצלם כתחביב.‬
‫היא מעולם לא בלטה.‬
‫היא שמרה על פרופיל נמוך.‬
‫אני לא אומר את זה רק כי היא הבת שלי,‬
‫אבל היא הייתה טובת לב‬
‫ומתחשבת.‬
‫לכן הרגתי אותם.‬
‫סליחה?‬
‫הרגתי אותם.‬
‫רצחתי בן אד…‬
‫הרגתי אותם.‬
‫כן, זה הבלש לי צ'אנג-טק.‬
‫היי. אני רוצה להסגיר את עצמי.‬
‫אתה רוצה להסגיר את עצמך?‬
‫מה שמך, אדוני?‬
‫לי טאנג.‬
‫אה, מר לי טאנג? חכה רגע.‬
‫בוא נראה.‬
‫אני מניח שקיבלת את בקשת הנוכחות.‬
‫זה בנוגע לכך שנעלמת אחרי שקיבלת את המקדמה‬
‫ממר ג'ונג גאנג-היו מחנות הנוחות "או.אס25".‬
‫פתחו נגדך חקירה בגלל זה.‬
‫תגיע בבקשה למחלקת הבילוש בתאריך המבוקש.‬
‫האמת,‬
‫אני יכול לבוא היום?‬
‫היום?‬
‫היום… חכה רגע.‬
‫לא שבע. לא שמונה.‬
‫תשע בערב יתאים לך?‬
‫בטח.‬
‫- חנות נוחות -‬
‫- אמא -‬
‫אז הכית אותם עם לבנה,‬
‫אבל אתה לא זוכר מה עשית איתה אחר כך?‬
‫לא.‬
‫שני הקורבנות היו נערים בריאים.‬
‫מה נתן לך את הביטחון לתקוף אותם?‬
‫הם היו‬
‫שיכורים ולא יכלו אפילו ללכת בקו ישר.‬
‫אז חשבתי שזו ההזדמנות שלי.‬
‫איך ידעת שהם היו שיכורים?‬
‫הם היו כמעט מחוסרי הכרה‬ ‫והתנדנדו מצד לצד.‬
‫אני מצטער שהמשכתי לבד.‬
‫הבאת אותו לתחנה?‬
‫ציינת את תקופת המבחן שלו קודם, נכון?‬
‫בדקתי את זה, והיא הסתיימה יום לפני התקרית.‬
‫חשבתי שאולי הוא קשור לתיק הזה,‬
‫אז ביקרתי אותו בבית שלו.‬
‫הכול בזכות ההדרכה שלך, אדוני. תודה.‬
‫הבוס עזר עם השאר.‬
‫אבל ברצינות, הייתי כל כך לחוץ קודם.‬
‫למרבה המזל, הוא הודה בכול,‬
‫וזה תואם את הנסיבות…‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫קח את הזמן ותמלא את זה.‬
‫אדוני, אם אתה רוצה הפסקה קצרה,‬ ‫למה שלא נצא לסיגריה?‬
‫הפסקתי לעשן לפני שנים.‬
‫אז למה שיקרת?‬
‫סליחה?‬
‫לא הרגת אותם, נכון?‬
‫אני לא בטוח למה אתה מתכוון.‬
‫אני בטוח שאתה לא יודע את זה‬ ‫כי לא הרגת אותם‬
‫אבל לאחד הקורבנות‬ ‫הייתה כוויית סיגריה על פניו.‬
‫וזה.‬
‫אתה גם לא ימני.‬
‫בוא איתי.‬
‫מה?‬
‫למה נכנסת לשם לבד? מה לעזאזל?‬
‫חקרתי אותו.‬
‫אתה פועל לבד ומביא מישהו,‬ ‫ועכשיו אתה חושב שהוא לא אשם?‬
‫אבל ההצהרה שלו לא הגיונית. גם אין ראיות.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-בלי ראיות…‬
‫יש את הלבנה.‬ ‫זה לא פורסם בתקשורת. ויש לו מניע.‬
‫אם הוא אומר שהוא זרק את הלבנה לנהר הגאום,‬
‫אתה מתכוון לחפש בקרקעית הנהר?‬
‫לא. נכון?‬
‫אנחנו לא יודעים אם הוא מסייע,‬ ‫שותף לפשע או עד.‬
‫בואו ניקח את הזמן ונפתור את זה.‬
‫אני עושה את זה‬ ‫כי כולנו נדפק אם הפושע האמיתי יופיע.‬
‫אז היית צריך לדבר איתי בפרטיות.‬
‫רגע, אני רק…‬ ‫-אלוהים, אתה חושב שאתה כזה נהדר?‬
‫אני מתנצל שהייתי פזיז.‬
‫אבל אתה באמת חושב שהוא דובר אמת?‬
‫הוא מנסה להסתיר משהו,‬ ‫אז אנחנו צריכים לגלות מה זה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, מר חכמולוג.‬
‫אתה חושב שאתה חכם גדול, מה?‬
‫אם זה ישתבש, זה באחריות שניכם.‬
‫- תפסתי את עובד המשרה החלקית‬ ‫הוא יגיע ב-21:00 -‬
‫אני מצטער, אדוני.‬
‫אמרתי לך לא לפעול בפזיזות.‬
‫נכון?‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫מה, פגעתי באגו שלך?‬
‫לא, אדוני.‬
‫רק יש לי משהו להגיד לך.‬ ‫-מה העניין?‬
‫הודעתי לאמהות של הקורבנות שיש לנו חשוד.‬
‫אילו קורבנות?‬
‫התיכוניסטים המתים.‬
‫מה עם מר קאנג סאנג-מוק? שלחת אותו הביתה?‬
‫הוא עזב הרגע.‬
‫לא תהיה בעיה, נכון?‬
‫בוא נשחק.‬
‫לשחק במה?‬
‫מה את רוצה?‬
‫תופסת.‬ ‫-תופסת?‬
‫שוב? באמת?‬
‫כן?‬
‫וואו. כל הכבוד, בריון.‬
‫אני לא מאמין שבאמת דקרת את השוטר.‬
‫הוא עצבן אותי. מה הייתי אמור לעשות?‬
‫פגעת בבחור הזה עם מטף כיבוי בפעם הקודמת.‬
‫אמרתי לך לא לדבר על זה.‬
‫זו הייתה תאונה. הוא פשוט נפל עליו.‬
‫אמא שלך תסדר את זה גם הפעם, נכון?‬
‫אני לא יודע.‬
‫למה היית חייב לדקור שוטר, מטומטם?‬
‫הוא עלה לי על העצבים.‬ ‫הייתי חייב לעשות משהו!‬
‫- תעשה מה שהתאמנת עליו‬ ‫אני אטפל בשאר -‬
‫אדוני, אתה בסדר?‬ ‫-אדוני, תתעורר.‬
‫אתה רואה אותי?‬ ‫-תפתחי את הדלת.‬
‫הוא בהכרה?‬
‫גברתי.‬ ‫-צאי מהרכב.‬
‫העיניים שלו נפתחות.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫הוא התעורר.‬
‫גברתי. תפתחי את הדלת, גברתי.‬
‫הכנס שטרות בבקשה.‬
‫- חנות נוחות -‬
‫- אמא -‬
‫אנא הכנס את השטרות ולחץ על "אישור".‬
‫תודה שהשתמשת בשירותינו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תתקשר למשטרה.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫מה זה? תראה לי.‬
‫תראה, יש כסף.‬
‫מה עם השאר?‬
‫תיפטר מזה. אלא מה?‬
‫קדימה.‬
‫אמרו שרוכב אופנוע שדד אותך. זה נכון?‬
‫כן.‬
‫אני לא מאמין שעדיין יש חוטפי תיקים בימינו.‬
‫בדיוק.‬
‫חרא. כמו בדיחה מזוינת.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫תלחץ על הכפתור אם תצטרך משהו.‬
‫היינו צריכים ללוות אותך הביתה.‬
‫כנראה שככה זה…‬
‫להיות הורה.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫בטח יש סיבה לכך שאתה מתאמץ כל כך.‬
‫אתה מכיר את הרוצח?‬
‫אני הרוצח.‬
‫לקיחת אשמה על פשע שלא ביצעת זו לא נקמה.‬
‫זו לא נקמה.‬
‫הרגתי אותם כי זה הגיע להם.‬
‫שני המנוולים קיבלו את מה שהגיע להם.‬
‫זה הרגיש כל כך טוב.‬ ‫כמו אבן שנגולה מעל ליבי.‬
‫היה צריך לרסק את הממזרים.‬ ‫-אדוני.‬
‫אני מבין היטב שבחיים‬
‫לפעמים קורה שרוצים להרוג מישהו.‬
‫אבל העונש צריך להתבצע בגבולות החוק.‬
‫זו דעתי.‬
‫אני אקפוץ מחר.‬
‫בוא ננסה להזיז את הזרוע.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תחזיק אותה במקום רגע.‬ ‫אני אדביק לך את זה.‬
‫מחניק פה, נכון?‬ ‫-אה, זה בסדר.‬
‫אני חושב שאני יכול ללכת לבד.‬
‫אתה יכול להסתדר לבד עכשיו?‬
‫כן. תודה.‬
‫אז נתראה בקרוב.‬ ‫-תודה.‬
‫- אם זה מה שאתה רוצה‬ ‫, אכבד את ההחלטה שלך -‬
‫- מחיקה אוטומטית תוך 3 שניות -‬
‫סליחה.‬
‫אוי, אתה בסדר?‬ ‫-אתה לא יכול להיות כאן.‬
‫לך.‬
‫מה…‬ ‫-המשטרה כאן.‬
‫אתה צריך ללכת עכשיו.‬
‫אתה מכיר אותי?‬ ‫-לך עכשיו.‬
‫אתה מכיר אותי, נכון?‬ ‫-תזדרז ולך.‬
‫רגע, אתה הבחור מהטלגרם?‬
‫יש לי הרבה מה לספר לך,‬ ‫אבל תצטרך להסתכל בטלגרם.‬
‫כן, זה אתה. אתה זה שהביא אותי הביתה.‬
‫זה לא מקום בטוח. אתה חייב ללכת. עכשיו.‬
‫אדוני, כבר לא אכפת לי מה יקרה.‬
‫אבל בכל אופן, למה עשית את זה?‬
‫עקבת אחריי כל הזמן הזה?‬ ‫-לא.‬
‫אז שלחת גם את החוטפים האלה על האופנוע?‬
‫איזה אופנוע? לא, זה לא אני.‬
‫בכל אופן,‬
‫יש לי הרבה מה להגיד לך,‬ ‫אבל תשמע הכול דרך הטלגרם.‬
‫לך עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫בטח.‬
‫אדוני!‬
‫אוי.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬ ‫-לא עשית שום דבר רע. תפסיק להגיד את זה.‬
‫אתה רק טירון גם ככה.‬
‫וזה לא שההיגיון שלך היה שגוי לחלוטין.‬
‫רק ניסית כמיטב יכולתך לתפוס את הרוצח.‬
‫אל תקשה על עצמך.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫הלו?‬ ‫-היי. לי טאנג הגיע היום?‬
‫לא, הוא לא הגיע.‬
‫לא?‬ ‫-אני אחכה קצת.‬
‫בסדר.‬
‫תגידי לי. מה עשית?‬
‫תגידי לי.‬
‫אבא.‬
‫זה רועש מדי.‬
‫תנמיך את הווליום או שתכבה את זה.‬
‫כן. סליחה, יאון-סאו.‬
‫את עדיין ערה?‬
‫ותפסיק לעשן. תסתכל על הפרצוף שלך.‬
‫טוב. אני אפסיק לעשן.‬
‫את רוצה לאכול משהו?‬
‫אתה עדיין צריך תרופות כדי לישון?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫לעזאזל! בן זונה.‬
‫חתיכת חרא מזוין!‬
‫חתיכת מניאק.‬
‫בוא הנה, בן זונה.‬
‫לעזאזל.‬
‫בוא הנה.‬
‫חתיכת בן זונה.‬
‫יא מזדיין!‬
‫בן זונה מזוין!‬
‫מזדיין!‬
‫הלו, מי זה?‬
‫אדוני הבלש,‬ ‫אני האחות האחראית על מר קאנג סאנג-מוק.‬
‫מר קאנג סאנג-מוק?‬ ‫-כן. אני חושבת שכדאי שתמהר להגיע הנה.‬
‫סליחה?‬
‫מטפלים בו בחדר ההוא שם.‬
‫נצטרך לעשות בדיקת דם‬ ‫כדי לבדוק את הכבד והריאות.‬
‫בדיקת סימנים החיוניים.‬ ‫-איך זה נראה?‬
‫זה 130 על 90.‬
‫בואו נזדרז.‬
‫אדוני, בבקשה תתעורר.‬
‫אדוני.‬
‫- טלגרם -‬
‫- החשבון נמחק -‬
‫גיבור.‬
‫לי טאנג!‬
‫תנמיכי את הקול.‬ ‫את לא רוצה להפריע לשכנים.‬
‫אני יודעת שאתה בפנים. תפתח.‬
‫אני לא אכעס,‬ ‫אז תפתח את הדלת. אני כאן עם אמא.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫מה?‬
‫אלוהים. אלוהים אדירים.‬
‫אלוהים. המקום הזה…‬
‫מה זה?‬
‫אמא, בואי נתקשר שוב לגיונג-הואן.‬
‫תקריאי לי את זה. נראה לי שטאנג כתב משהו.‬
‫אמא ואבא היקרים."‬
‫אתה יודע מאיזו קומה היא קפצה?‬
‫מהקומה השישית.‬
‫היא קפצה…‬
‫אבל היא לא מתה מיד.‬
‫לקחנו אותה לבית החולים.‬
‫ואז היא סבלה‬
‫במשך 16 שעות לפני שמתה.‬
‫אני פשוט לא יכול…‬
‫הכול באשמתי.‬
‫היא מתה ללא נקמה, בייאוש.‬
‫אני זה שצריך למות.‬
‫סליחה, נסחפתי.‬
‫המנוולים האלה…‬
‫שעשו את זה לבת שלי…‬
‫הייתי רוצה להרוג אותם אם יכולתי.‬
‫אבל אין לי מה לעשות.‬
‫אדוני.‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל אני חושב שיש דרך.‬
‫מה?‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬