"Min rara Yeo-ok."
Fan, jag känner mig yr.
Jag gillar verkligen den långa killen.
Herregud, han är så jävla snygg!
Vad fan säger hon?
Hallå, fryser inte ni?
Sluta tramsa och sitt still!
Ni vet, jag…
Vad fan är det med henne?
Så jag bad den långe om hans nummer, men han gav mig den korta snubbens nummer.
Men den korta killen är också jävligt söt.
Han är liten och söt. Man vill krama om honom.
Yeo-ok, kan du lyssna på mig?
-Fan. -Nej.
Du, det finns gas.
Käften. Sluta gnälla, för fan.
Du.
Du, cigaretten…
Tänd den inte.
"Min stackars Yeo-ok.
Hon gjorde inget fel.
Hon hade bara otur.
Hon fick dåliga vänner."
Det är vad min moster alltid sa.
Tja, det är i alla fall vad hon trodde.
Jösses.
Mitt huvud.
Känner inte du att det luktar?
Kom igen. Vakna.
Vad gör du uppe den här tiden?
Vad är det som luktar?
Jäklar. Du förstörde allt, mamma.
Yeo-ok.
Polisen sa att hon hade tecknat åtta livförsäkringar för sina föräldrar.
Det var inte hennes handikapp eller fattigdom.
Det var hennes karaktär och fåfänga.
Nån på nätet skrev
att vi borde sörja henne eftersom hon dog,
men det tänker inte jag göra.
Döden ska inte friskriva nån synd som man inte ångrat sig för.
Så snälla, tyck inte synd om henne.
A KILLER PARADOX
JAG ÄR KUSIN TILL SEON YEO-OK, DEN BLINDA KVINNAN SOM DÖDADE SINA FÖRÄLDRAR.
JAG VÄNTAR TILLS DET HÄR ÄR BEKRÄFTAT. JAG HÖRDE ATT HON INTE FICK HA LEDARHUND.
Galet, va?
Karma finns tydligen.
-Jae-sun. -Ja?
-Kom lite. -Varför?
Några poliser vill prata med dig.
Ui-seob tar hand om det. Följ med mig.
Ja.
Jag skrev det där inlägget.
Hur så?
-Tror ni att jag dödade henne? -Nej, inte alls.
Vi har bara några frågor om din kusin,
den avlidna Seon Yeo-ok.
-När pratade ni senast… -Nej.
Vi pratade inte.
När såg du henne senast?
Det var så länge sen
att jag inte minns.
Ungefär hur många år sedan var det?
När Yeo-ok gick i grundskolan
hällde hon kokande vatten i mitt ansikte.
Vet ni varför?
Ja, jag läste ditt inlägg. Du rörde hennes saker utan att fråga.
Nej, det var bara för att hon ville det.
Det var bara en ursäkt för att försöka döda mig. Hon bara…
Hon log när hon gjorde det.
Hon log när hon hällde kokande vatten i mitt ansikte.
Om ni var jag, skulle ni vilja minnas henne?
Du kan jobba vidare nu.
-Tack för din tid. -Okej.
-Kör försiktigt. -Tack.
Just ja, ledarhunden vi nämnde… Jag kontaktar dig när vi hittar den.
Nej.
Det angår inte mig. Ni behöver inte informera mig.
Himmel!
-Grattis till ditt nya liv! -Grattis!
Du hade sån tur, Chung-jin.
Jag trodde aldrig att det kunde hända bara utan vidare.
-Chung-jin, mannen. -Ja.
Äntligen fick du en utmärkelse. Hur känns det?
-Gjorde det ont? -Självklart!
-Det här är pinsamt. -Kom igen, säg nåt.
-Ingen här har blivit knivhuggen, va? -Jag dog nästan förra året.
Nej, jag var mycket närmare döden. Flaskan var så här stor,
och sen högg han mig med den.
I det ögonblicket känner man inte ens smärtan.
När jag blev huggen tänkte jag: "Jag borde fånga honom."
-Allvarligt. Men sen började jag blöda. -Nu börjas det.
Seriöst, blodet forsade.
Då visste jag att nåt var fel.
Det kändes som om blodet från hjärnan också tömdes.
-Det kanske var anemi. -Så illa är det inte.
-Jag menar allvar. -Du överdriver.
När har du blivit huggen?
-Så, vem var det som dödade dem? -Vem vet?
-Vi har haft några konstiga dagar. -Ja, det är så konstigt.
Du borde åka tillbaka till sjukhuset och fundera över det.
Vilket slöseri med alla år.
Det är inte bara den här incidenten.
Läkaren säger att jag kan dö när som helst om jag fortsätter jobba så här.
Jag är inte ämnad att vara polis.
Men med min typ av arbete vill jag inte jobba natt.
Har du nåt bättre jobb i åtanke?
Vi bär alla på en avskedsansökan i våra hjärtan.
Har du ens ett jobb på gång…
Kom in.
Hej. Danke.
Som sagt, har du nåt på gång efter att du har slutat?
Du vet väl att min fru driver en frisörsalong?
I tre år har vi övervägt att flytta utomlands med arbetsvisum.
Vi har salongen till salu, och jag har mitt avgångsvederlag.
Jag vill inte att min fru försörjer mig, så jag ska lära mig att göra sashimi.
Och jag byter namn till James Park.
Jag har levt borta från familjen tidigare, och det är inget bra sätt att leva.
Jag borde ha följt med dem och blivit Oliver Park eller nåt.
Jag kan inte ens prata med mina barn nu.
Min blyga pojke har aldrig skadat nån! Vad vet ni?
-Ska ni fånga mördaren, eller? -Du stör utredningen.
-Jaså minsann? -Nej, lugna dig.
-Grep ni mördaren? -Jag ringer igen när du lugnat dig.
-Tänk om det var ditt barn? -Kan nån komma och hämta henne?
Mitt stackars barn fick till och med obduceras…
Är du okej?
En örfil är inte så kul.
-Du. -Ja?
Jag blir också förbannad när jag tänker på Park.
Och?
Men var du inte lite för hård mot offrets mor?
Vad menar du?
Tänk på saken. Hennes barn dog.
Om jag var hon hade jag blivit galen. Han blev mördad, och det finns inga bevis.
Nej, vi har bara inte hittat några än. Alla mord har bevis.
Det är inte det jag menar.
Förlåt.
Hör på.
Offer kan också vara förövare.
Okej?
Förstår du?
Jag jobbade med ett fall på stationen i Dunsan…
Hon hette Kang Yeon-seo.
Jag minns det än.
-Vad gör du? -Jag fyller i ögonbrynen.
Kan du inte sminka dig?
-Du passar i smink. -Okej.
Hörni, det är han.
Han såg bättre ut på bilden.
-Det här passar väl honom? -Visst.
-Vad är det med henne? -Jag vet inte. Hon är kär.
Han är inte lika snygg som hon sa.
-Vad? Det hade du inte behövt. -Vad är det?
-Hur har du haft det? -Bra.
Jag är inte klar.
-Är det dina vänner? -Ja.
Vad är det?
-Kom igen. -Den är min.
Ett, två tre.
Ge mig ett större leende.
Kom om du är klar.
-En gladare. -Ser jag bra ut?
-Vill du se? -Låt mig se.
-Jäklar. -Hördu, kom igen!
-Vänta, dummer. -Skynda dig.
-Du kan aldrig vänta. -Kom igen!
-Hur var det? Stora tuttar, va? -För fan.
-Vilka ben. -Visst är de långa?
Kom igen.
-Men jag vill knulla henne igen. -Lägg av. Kom nu.
Okej.
En månad efter att hon blev våldtagen tog hon sitt liv.
-Jag vill prata med honom. -Gör det sen.
Herrn, får jag prata med dig?
-Det är en begravning. -Vänta.
Herrn, vi har två olika berättelser.
-Vi kan prata på stationen. -Det är märkligt att du undviker mig.
-Snälla du. -Det kanske var samtycke.
Du är galen, kvinna!
Varför skriker du?
Är du ens mänsklig?
Hur kan du göra nåt sånt här? Gå härifrån.
-Hur vågar du säga så? -Vi går ut.
-Tänk om jag inte är mänsklig? -Ursäkta, allihop.
-Hörni, lyssna inte bara på dem. -Damen.
När killar och tjejer möts kan sånt här hända.
-Hur vågar du… -Vad?
Vad fan sa du? Nu har du gått för långt!
-"Samtycke"? -Hon stötte på honom!
-"Sånt här kan hända"? -Idioter!
-Ut! -Fan.
-Vill du sko dig på ditt barn? -Helvete!
-Som son, sådan mor. Jävla avskum! -Okej, ni är likadana…
En vildkatta dök upp på flickans begravning
och anklagade föräldrarna för allt möjligt.
Det var kvinnan vi mötte tidigare.
En människa avled.
Men hennes son var minderårig och kom lindrigt undan.
Och det var inte allt.
De jävlarna fortsatte med övergrepp, stölder och allt möjligt.
Jag vet inte exakt hur föräldrarna känner,
men flickans föräldrar ser knappast skitstövlarna som offer.
I deras situation hade jag dödat dem.
Folk är inte bara endera förövare eller offer.
-De kan vara båda två samtidigt. -Ska vi besöka flickans föräldrar då?
Varför då?
-De kan vara förövarna… -Var du inte på brottsplatsen?
Såg det ut som ett överlagt hämndmord? Det bara hände på platsen.
Men man vet aldrig.
Ja, det var hon.
Hon bara stod där borta och tittade. Jag trodde att hon var ett spöke.
Men hon kom inte in i butiken.
-Hon bara tittade. -Vilken tid var det?
I början av nattskiftet, så omkring kl 22.
-Ni har väl övervakningskameror? -Självklart.
Titta där borta.
Jag investerade i nya. Videokvaliteten är utmärkt.
Men på grund av filstorleken sparas det bara i fem dagar…
Så ni har inget?
Nåt har vi, men inget äldre än fem dagar. Vi har gårdagens video.
-Hur är det med han… Vad hette han? -Vem då?
Lee Tang.
Hur mår han?
Bara att höra hans namn gör mig förbannad.
Hur vågar han hugga mig i ryggen?
Den där dörren. Den låter inte längre.
-Han hade sönder den, visst? -Ja.
Försökte han göra mig förbannad?
Han fick lön i förskott, sen dök han inte upp.
-Jaså? -Ja.
Helt otroligt.
Förresten, han såg nog också henne. Den där kvinnan.
Kan det vara till nån hjälp?
HÖR AV DIG OM DU BEHÖVER HJÄLP TELEGRAM: T.ME/BARAFÖRHJÄLTAR
INKOGNITOLÄGE
TELEFONNUMMER
NAMN LEE TANG
BARAFÖRHJÄLTAR HAR BJUDIT IN DIG
HEJ
BARAFÖRHJÄLTAR HAR SATT TIMER FÖR AUTOMATISK RADERING TILL 3 SEKUNDER
TACK FÖR ATT DU KONTAKTADE MIG.
TREVLIGT ATT TRÄFFAS, LEE TANG.
BLOCKERA ANVÄNDARE
Helvete.
Vad var…
Rekommenderat brev!
Är det ingen hemma?
Vad förskaffar mig den äran?
Det är inspektör Jang, den mest upptagna mannen i världen.
-Varför gick du så tidigt? -Jag har saker kvar att göra på sjukhuset.
Du ringde inte ens när jag låg på sjukhuset. Nå, vad är det?
Du var där i två dagar.
Det är bara som ett långt läkarbesök, eller hur?
Du, jag hörde att du slutat.
Du kan inte sluta innan mördaren är fångad.
Jag hittade nåt skumt med Seon Yeo-oks fall,
men jag måste gräva mer.
Jösses, är jobb allt du pratar om? Du är som en robot.
Om mördaren dimper ner från en klar himmel ska jag tänka på saken.
Inget dimper ner om du stannar hemma. Nåt måste du ändå göra.
Jag lägger på nu. Jag ska umgås med min familj.
Jag vet inte ens om de vill ha dig där.
Drick mycket vatten så att du inte får njursten.
Tänk på din hälsa, inte på mördaren.
Sluta byta samtalsämne och…
-Kom du hem klädd så där? -Det är okej. Jag var inte ute länge.
Kommer Dong-u hem från skolan snart?
-Han gick ut och cyklade. -Fan!
Sluta kasta saker.
När skaffade han en cykel?
Sa inte Nan-gam det?
Han skickade den som en tidig födelsedagspresent.
Gjorde han?
Ja.
Ring honom och tacka.
Varför sa han inget?
Den kanaljen.
BEGÄRAN OM NÄRVARO
JUNG GANG-HYO STÄMMER DIG FÖR EKONOMISKT BEDRÄGERI.
Jäklar.
Han blev stämd för bedrägeri.
-Men han är bara en deltidsarbetare. -Ja.
Så jag sa åt honom att bara lösa det privat,
men han var bestämd och sa att jag måste lämna in hans stämningsansökan.
Så jag hade inget val.
Jag ville försöka hjälpa dem lösa det,
men problemet är att han har försvunnit.
Har du hans adress?
Hans adress? Vi ska se.
Jag skickade en begäran om närvaro. Få se, när var det?
Han borde ha fått den idag.
-Är du bekant med honom? -Ja.
Säg till om du får tag på honom.
-Visst. -Tack.
-Och säg till om du inte får tag på honom. -Visst.
Bra, tack.
Sväng vänster.
Du har nått din destination.
Jag borde ha flyttat för länge sen.
Hon avskydde att bli fotad, men hon älskade att fota andra.
Hon tog bilder på alla i klassen.
-Alla. -Får jag ta en titt?
Varsågod.
En gång sa jag åt henne att bli fotograf.
Men hon ville ha ett 9-5-jobb.
Du vet, jobba på ett bra företag och ta bilder som hobby.
Hon stack aldrig ut. Hon höll en låg profil.
Jag säger inte det för att hon var mitt barn,
men hon var godhjärtad
och omtänksam.
Därför dödade jag dem.
Ursäkta?
Jag dödade dem.
Jag har mördat en människa.
Jag dödade dem.
Det är inspektör Lee Chang-taek.
-Hej, jag vill anmäla mig själv. -Vill du anmäla dig själv?
Vad heter du?
Lee Tang.
Åh, Lee Tang? Vänta.
Få se nu…
Du bör ha fått en begäran om närvaro.
Det är för att du försvann efter din förskottsbetalning
från Jung Gang-hyo på närbutiken. Du är under utredning för det.
Kom till stationen på angivet datum.
-Skulle jag kunna komma idag? -Idag?
Vänta lite.
Inte kl 19, inte kl 20…
Skulle kl 19:00 funka för dig?
Ja.
NÄRBUTIK
MAMMA
Så du slog dem med en tegelsten, men du minns inte var du gjorde av den?
Nej.
De två offren var tonåringar i god form.
Hur vågade du ta dig an dem?
De var…
…fulla och kunde inte ens gå rakt.
Så jag tog chansen.
Hur visste du att de var fulla?
De var nästan utslagna och raglade fram och tillbaka.
Förlåt att jag agerade på eget bevåg.
Så du tog in honom?
Du nämnde hans villkorliga dom tidigare, visst?
Hans villkorliga dom tog slut dagen före incidenten.
Jag anade att han kunde vara inblandad, så jag åkte hem till honom.
Det var tack vare din vägledning. Tack.
Chefen hjälpte till med resten.
Men jag var så nervös tidigare.
Lyckligtvis erkände han allt, och det stämmer in på omständighet…
Varsågod.
Fyll i det där. Ingen brådska.
Om du vill så kan du ta en rökpaus?
Jag slutade röka för länge sen.
Varför ljög du då?
Ursäkta?
Du dödade dem inte, eller hur?
Vad snackar du om?
Du känner förstås inte till det här,
men ett av offren brändes i ansiktet med en cigg.
Och en sak till.
Du är inte heller högerhänt.
Kom.
-Vad? -Varför i helvete gick du in dit ensam?
Jag förhörde honom.
Ni tog in honom på eget bevåg, och nu är han oskyldig?
Men hans uttalande stämmer inte. Det finns inga bevis heller.
-Vad menar du? -Utan bevis…
Tegelstenen nämndes ju inte i media. Och han har motiv.
Om han säger att han slängde tegelstenen i Geumfloden,
ska du söka igenom flodbottnen?
Knappast, eller hur?
Vi vet inte om han är en medbrottsling eller ett vittne. Låt oss ta reda på det.
Om den riktiga förövaren skulle dyka upp är vi rökta.
Du borde ha pratat med mig.
-Vänta, jag bara… -Är du så kaxig?
Ursäkta att jag agerade överilat, men tror du att han talar sanning?
Han försöker dölja nåt, så vi måste ta reda på vad det är.
-Är det så? -Ja.
Okej, snillet. Du tror att du är så jävla smart.
Det är ert fel om nåt går snett.
-Ursäkta mig. -Du skulle ju inte göra nåt överilat.
Eller hur?
Du kan gå.
Sårade jag ditt ego?
Nej.
-Men jag har nåt att berätta. -Vad?
Jag informerade offrens mödrar om att vi har en misstänkt.
Vilka offer?
De döda gymnasieeleverna.
Och Kang Sang-muk? Skickade du hem honom?
Han gick nyss.
Det blir väl inga problem?
-Nu leker vi! -Leker vad?
Vad vill du leka?
-Kull! -Kull?
Igen? Verkligen?
Verkligen?
Oj. Du har min respekt, din buse. Jag fattar inte att du högg snuten.
Han gjorde mig förbannad. Vad skulle jag göra?
En gång slog du till en snubbe, med en brandsläckare.
Prata inte om det. Det var en olyckshändelse.
-Din mamma löser väl det här också? -Jag vet inte.
Varför högg du en snut, dummer?
Han gick mig på nerverna. Jag var tvungen att göra nåt!
GÖR SOM DU ÖVAT. JAG FIXAR RESTEN.
-Är du okej? -Vakna.
-Kan du se mig? -Öppna dörren.
-Är han vid medvetande? -Stig ut ur bilen.
-Han öppnar ögonen. -Är du okej?
Han är vaken.
Öppna dörren.
Lägg in sedlarna.
NÄRBUTIK
MAMMA
Lägg in sedlarna och tryck på "bekräfta".
Tack för att du använder vår tjänst.
Är du okej?
Ring 112.
Vad fan är det här?
Vadå? Låt mig se.
Det finns ju pengar.
-Resten då? -Släng det bara. Vad annars?
Kom nu.
De sa att du blev rånad. Stämmer det?
Ja.
Otroligt att det finns väskryckare nuförtiden.
Ja.
Fan. Vilket jävla skämt.
Akta huvudet.
Tryck på knappen om du behöver nåt.
Vi borde ha skjutsat hem dig.
Det är väl så här det är…
…att vara förälder.
Vad försöker du säga?
Det måste finnas en anledning till att du går så här långt.
Känner du mördaren?
Jag är mördaren.
Att ta skulden för ett brott är ingen hämnd.
Det är ingen hämnd. Jag dödade dem för att de förtjänade det.
De jävlarna fick vad de förtjänade.
Det kändes så bra. Som om en sten hade lyfts.
-De jävlarna borde ha pulvriserats. -Herrn.
Jag förstår att det ibland känns som om man vill döda nån här i livet.
Men straff bör utföras inom lagens ramar.
Det är min åsikt.
Jag tittar förbi imorgon.
Vi försöker röra armen.
-Känns det okej? -Ja.
Håll det på plats så ska jag tejpa det.
-Det är kvavt där inne, va? -Det är okej.
Jag kan nog gå själv.
Klarar du dig själv?
Ja. Tack.
-Vi ses snart. -Tack.
OM DET ÄR VAD DU VILL SÅ SKA JAG RESPEKTERA DITT BESLUT.
MEDDELANDET RADERAS OM 3 SEKUNDER
Ursäkta.
-Är du okej? -Du kan inte vara här.
Gå.
-Va? -Polisen är här.
Du måste gå nu.
-Känner du mig? -Gå nu.
-Du känner mig? -Skynda dig.
Vänta, är du han från Telegram?
Jag har mycket att berätta, men kolla Telegram.
Det var du som förde mig hem.
Det är för många ögon här. Du måste gå genast.
Jag struntar i vad som hände.
Men varför gjorde du det?
-Har du följt efter mig hela tiden? -Nej
Så du skickade rånarna på motorcykeln också?
Vilken motorcykel? Nej, det var inte jag.
Jag har så mycket att berätta, men du får höra allt på Telegram.
Gå nu.
Tack.
Visst.
Herrn!
-Jisses. -Är du okej?
Ja.
-Ursäkta mig. -Du gjorde inget fel. Sluta be om ursäkt.
Dessutom är du ju ny.
Och ditt resonemang var inte helt fel.
Du försökte bara fånga mördaren.
Var inte för hård mot dig.
Vart ska du?
-Hallå? -Kom Lee Tang in idag?
Nej.
-Inte? -Jag väntar lite.
Okej.
Berätta. Vad gjorde du?
Berätta.
Pappa.
Det är för högt.
Sänk volymen eller stäng av.
Ursäkta, Yeon-seo. Var du fortfarande vaken?
Och sluta röka. Se på ditt ansikte.
Okej, jag ska se till att sluta. Vill du ha nåt att äta?
-Behöver du fortfarande sömnpiller? -Nej, jag är okej.
Fan också! Din jävel.
Din jävla skitstövel!
Ditt jävla kräk.
Kom hit, din jävel.
Fan.
Kom hit.
Din jävel.
Din jävel!
Din jävla skitstövel!
Din jävel!
Hej, vem är det?
Jag är Kang Sang-muks sjuksköterska.
-Kang Sang-muk? -Ja. Du borde skynda dig hit.
Ursäkta?
Han behandlas i rummet där.
Vi tar ett blodprov för att kolla lever och njure.
-Vi kollar hans värden. -Hur ser det ut?
Det är 130/90.
Vi skyndar oss.
Snälla, vakna.
Herrn.
TELEGRAM
RADERAT KONTO
Hjälte…
Lee Tang!
Dämpa rösten så inte grannarna störs.
Jag vet att du är där. Öppna.
Jag blir inte arg, så öppna dörren. Jag är här med mamma.
-Varsågod. -Tack.
Tack.
Vad?
Kära nån.
Herregud. Det här stället…
Vad är det här?
Mamma, vi ringer Gyeong-hwan igen.
Läs åt mig. Jag tror att Tang skrev nåt.
"Kära mamma och pappa…"
Vilken våning hoppade hon från?
Sjätte våningen.
Hon hoppade
men dog inte direkt.
Vi förde henne till sjukhuset.
Sen led hon
i 16 timmar innan hon dog.
Jag kan inte…
Allt är mitt fel.
Hon dog utan att få nån hämnd, i förtvivlan.
Det är jag som borde dö.
Ursäkta, jag rycktes med.
De jävlarna
som gjorde så mot min dotter…
Jag skulle gärna döda dem om jag kunde.
Men det finns inget jag kan göra.
Herrn.
Ursäkta att jag avbryter, men jag tror att det finns ett sätt.
Va?
Undertexter: Daniel Rehnfeldt