‫פרחים. קנו פרחים.‬
‫למה לעזאזל שתית כל כך הרבה?‬
‫עזוב אותי! אל תיגע בי.‬
‫זה היה מעולה!‬
‫התובע ג'י!‬ ‫-תודה על האוכל.‬
‫בואו נלך לסיבוב שלישי! אני מזמין!‬
‫אוי, לא.‬ ‫-נו, בחייך.‬
‫אני מכיר מקום נהדר בסביבה.‬ ‫בטן החזיר שלהם מדהימה.‬
‫לא, אני לא יכול. אני צריך ללכת הביתה.‬ ‫תוכל לשלם עם זה.‬
‫בסדר, אז בואו ניתן לו מחיאות כפיים!‬
‫אתה הולך, אתה לא צריך לשלם על זה.‬
‫קראת באינטרנט איך להיות בוס טוב?‬
‫למה שהוא יעשה את זה?‬ ‫הוא כבר בוס טוב.‬
‫זה כלום.‬
‫איך תגיע הביתה?‬ ‫-הזמנתי נהג.‬
‫ביי.‬ ‫-אני אלווה אותך לרכב.‬
‫ובלי שאלות מחר על מה בזבזנו.‬
‫תגיע הביתה בשלום, אדוני.‬ ‫-להתראות.‬
‫אה, לנואון-דונג, נכון?‬
‫זו המכונית שלי. כן. בוא ניסע.‬
‫- רק לגיבורים -‬
‫הלו?‬
‫שלום. הזמנת נהג לנואון-דונג, נכון?‬ ‫איפה אתה?‬
‫נהג?‬ ‫-אני פה ואני לא רואה אף אחד.‬
‫אני כבר בדרך הביתה.‬ ‫-סליחה?‬
‫אבל הרגע הגעתי הנה.‬
‫מה?‬
‫הלו?‬
‫סליחה, אנחנו נוסעים לנואון-דונג, נכון?‬
‫אני חושב שאנחנו נוסעים‬ ‫בכיוון הלא נכון. אדוני?‬
‫סליחה, לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אדוני?‬
‫- פרדוקס רצחני -‬
‫סליחה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, איך אפשר לעזור לך?‬
‫אה, תהיתי‬
‫אם יש לך עובד בשם לי טאנג.‬
‫אה, לי טאנג?‬
‫אני יודעת, זה שם יוצא דופן.‬
‫זה טאנג כמו טנגו.‬
‫אה, כן.‬
‫הוא עבד פה פעם.‬
‫פעם?‬
‫כן, עד לפני כמה ימים.‬
‫- פרטי הקורבן -‬
‫אז,‬
‫המשפחה שלו החזירה לך 950,000 וון בשמו?‬
‫כן.‬
‫טוב, סיימנו.‬
‫מה?‬ ‫-אתה יכול ללכת.‬
‫אז סיימנו?‬ ‫-כן. זה הכול.‬
‫- התובע חזר בו מהתלונה -‬
‫אני עוזב עכשיו. אני מאחל לכולכם כול-טוב.‬
‫בסדר.‬
‫כדאי שתבקר לפעמים, ג'יימס פארק.‬ ‫אני אזמין אותך לסטייק.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-צא לדרך.‬
‫אל תעלה על המטוס הלא נכון.‬ ‫-בסדר.‬
‫להתראות, אדוני.‬ ‫-ביי!‬
‫בהצלחה!‬
‫מה שחשוב כאן זה ש…‬
‫היי.‬
‫היא יפה יותר במציאות.‬
‫אז מה?‬
‫איך זה יועיל לנו?‬ ‫-טוב, זה לא יזיק.‬
‫מה שתגיד. תפסיק לבהות בה.‬
‫- יחידת חקירות מיוחדות -‬
‫אני בטוחה שהראיות יגידו לנו מה פספסנו.‬
‫בואו נעבור על זה שוב לאט.‬
‫"עכשיו כשיש לנו יחידת חקירות מיוחדות,‬
‫"זה רק עניין של זמן עד שנמצא את הרוצח."‬
‫או כך חשבנו. אבל רק הרגנו זמן.‬
‫- ארבעה חודשים לאחר מכן -‬
‫מה לעזאזל עשינו ארבעה חודשים?‬
‫חזרנו לנקודת ההתחלה.‬
‫כלומר, לא פתרנו שום דבר.‬
‫לא מוקדם מדי לפרק את היחידה?‬
‫היי,‬
‫הם סוף סוף עוזבים.‬
‫הם עושים לנו טובה.‬
‫הם כאן מאז שהגעתי.‬
‫- מז"פ לאומי‬ ‫סיבת מוות: לא ידוע -‬
‫הם בטח מתו ללכת.‬ ‫יש לי תיקים אחרים לעבוד עליהם.‬
‫תיקים אחרים בתחת שלי.‬
‫הוא תמיד נותן לנו את התיקים הקשים.‬
‫אוי, מתגעגעים אליך, ג'יימס פארק.‬
‫תערום אותם כמו שצריך שלא ייפלו.‬
‫הם צריכים פשוט למסור לנו את התיק.‬
‫מה הם מצפים שנעשה עכשיו אחרי כל הזמן הזה?‬
‫אתה חושב שהם כאן כדי באמת לתפוס פושעים?‬
‫הם היו כאן ארבעה חודשים‬ ‫כדי להוכיח שעשו משהו.‬
‫זה היה רק הליך רשמי. הכול היה הצגה.‬
‫נכון, רק הצגה.‬
‫הם רק צריכים להראות ש…‬ ‫-סליחה.‬
‫אז כל הזמן הזה, בלש ג'אנג,‬ ‫חשבת שאנחנו עושים הצגות?‬
‫אנחנו עוזבים, אז אני אהיה כנה.‬
‫תפקידו של מאבחן הוא‬ ‫להחזיר את החקירה למסלול‬
‫כשהיא משתבשת, אחרי הכול.‬
‫המקרים שהראית לי באופן אישי‬ ‫אינם מעשי רצח סדרתי.‬
‫סביר להניח שהם מקריים.‬
‫אם אין ראיות, זה…‬ ‫-רגע.‬
‫אז באמת בחנת אותם‬ ‫כצירוף מקרים כל הזמן הזה?‬
‫אם אין ראיות, אנו עוקבים אחר הנסיבות,‬ ‫לא אחר האינסטינקטים שלנו.‬
‫במיוחד במקרה של מר קאנג סאנג-מוק.‬
‫ההצהרות שלו על התאריך והמניע לפשע‬
‫מתאימות לנסיבות.‬
‫ואיך הן מתאימות בדיוק?‬
‫חיפשת במקומות שונים במשך ארבעה חודשים,‬
‫אבל לא מצאת את כלי הרצח.‬
‫איזה חשוד שוכח מה הוא עשה עם כלי הרצח?‬
‫ההלם מהמצב הקיצוני אולי גרם לו לשכוח…‬
‫את חושבת שזה הגיוני?‬ ‫-ולמה שלא?‬
‫אנו צריכים להיות פתוחים לכל האפשרויות.‬
‫את לא פתוחה. פשוט נגמרו לך הרעיונות.‬
‫אז את הולכת עם ההצרה של מר קאנג‬
‫כדי להניח שאלה צירופי מקרים, נכון?‬
‫הבלש ג'אנג.‬
‫אתה היית כל כך תקוע‬ ‫על התאוריה שלך שלא שיתפת איתנו פעולה…‬
‫אז זו הנקודה שרצית להבהיר, נכון?‬
‫אני מבין שאת רוצה להפיל עלינו את האשמה,‬
‫כדי שתוכלי לעזוב בלי דאגות.‬
‫אגב, אני אוהב את התוכנית שלך.‬
‫היא משעשעת, בדיוק כמו מה שעשית הרגע.‬
‫היא משודרת כל יום שישי ב-22:10.‬
‫תצפו בשידור החי.‬
‫כן, אני מעריץ.‬
‫היי, קים.‬
‫אכלת?‬ ‫-כן.‬
‫למה אכלת כל כך מוקדם?‬
‫טוב. אז בוא נשחק משחק כדור נוצה.‬
‫זה עוזר לעיכול.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן, עכשיו.‬
‫ברגע זה?‬ ‫-כן. ברגע זה.‬
‫המפסיד קונה סוג'ו?‬ ‫-בטח, כן.‬
‫אלוהים. הטמבלים האלה.‬
‫יש לנו כאן בלשים חובבנים.‬
‫חבר'ה. אתם לא חושבים‬ ‫שהם מסתמכים יותר מדי על ניתוח התנהגותי?‬
‫הם צריכים לחשוב גם מבחינה גאוגרפית.‬
‫רוצחים לא בוחרים‬ ‫את זירות הפשע שלהם באופן אקראי.‬
‫הם נשארים קרוב לבית שלהם‬
‫או לפחות ברדיוס‬ ‫של הפעילויות היומיומיות שלהם.‬
‫אוי.‬
‫כמה פתטי.‬
‫זמן לאכול!‬
‫כן, ג'אג'אנגמיון!‬
‫שלום.‬
‫אתה נראה טוב. אתה עסוק?‬
‫לא, לא עסוק.‬
‫אבל אני בדיוק יושב לאכול.‬
‫בכל אופן, מה אתה עושה כאן?‬
‫אז אתה אומר‬
‫שהתיקים האלה נראים כמו רצח סדרתי, נכון?‬
‫טוב, אני רק אומר שזו אפשרות.‬
‫לא השתנית בכלל.‬
‫ואתה עדיין עקשן ואובססיבי כמו שזכרתי.‬
‫היי. אלה די יקרים.‬
‫תיזהר בבקשה.‬
‫זה לא נראה לך מוזר‬
‫שאין ראיות? כלום?‬
‫אין ראיות?‬
‫זה מראה איך המשטרה מזניחה חקירות ראשוניות.‬
‫הם לא יודעים לשתף פעולה או לתקשר.‬
‫וכדי לקשר בין המקרים,‬ ‫הם צריכים למצוא לפחות משהו…‬
‫אבל בכל זאת תפסנו אותך, נכון?‬
‫נו, בחייך. זה היה מזמן.‬
‫אז?‬ ‫-אתה מביך אותי.‬
‫תגיע לעניין. זה רצח סדרתי או לא?‬
‫לדעתי, זה לא רוצח סדרתי.‬
‫אתה לא חושב? למה לא?‬
‫כשמסתכלים על התיקים הקודמים,‬ ‫הרציחות לא נראות מתוכננות מראש.‬
‫הן אימפולסיביות ומקריות.‬
‫הרוצח השתמש בנשק קהה ולא בסכין.‬
‫אבל במקרה מאוחר יותר…‬
‫הנה.‬
‫הרוצח השתמש בסכין.‬
‫הוא דקר את הקורבן ארבע פעמים.‬
‫והוא עשה את זה ללא היסוס.‬ ‫כאילו רצח היה המטרה היחידה.‬
‫זה מה שמייחד את זה משאר המקרים.‬
‫אין סיכוי שזה אותו אדם?‬ ‫-לא.‬
‫איך מישהו יעבור מזה לזה?‬ ‫-בדיוק. כן.‬
‫אז,‬
‫מה אם נוסיף‬
‫את תיק התובע באמצע?‬
‫זה משנה את הסיפור?‬ ‫-התובע?‬
‫זה יכול לשנות את הסיפור.‬ ‫-זה משנה?‬
‫כן. כי התובע ג'י נדקר על ידי סכין.‬
‫זה היה מרושל,‬ ‫אבל הרוצח דקר אותו פעם אחת.‬
‫אולי הוא לא היה מנוסה אז,‬ ‫אבל זה היה יכול להיות כדי להתאמן.‬
‫לכן זה נעשה בצורה מושלמת.‬
‫הרוצח התפתח…‬ ‫-בהדרגה.‬
‫בדיוק. כן.‬
‫אז יש סיכוי שזה רצח סדרתי.‬
‫כן, נכון.‬
‫אבל זה לא מוזר בעיניך?‬
‫מה?‬
‫זה לא שהקורבנות‬ ‫התוודו על חטאיהם בפני הרוצח.‬
‫אז איך זה שכולם היו פושעים בסופו של דבר?‬
‫מעניין, נכון?‬
‫מה הפשע של התובע ג'י בכלל?‬
‫אוי, תודה.‬
‫בכל אופן, המסקנה היא‬
‫שאני לא חושב שזה רצח סדרתי.‬
‫זו דעתי.‬
‫שמעת את זה?‬
‫בסדר, יופי.‬
‫טוב. אני אכניס אותך.‬
‫את מי אתה מכניס?‬
‫שוב פרצת לאינטרא-נט של התביעה, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-התיק של התובע ג'י חסוי.‬
‫איך אתה כל כך בקיא בו?‬
‫זה היה בכל החדשות.‬
‫תיכנס.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬ ‫-תגיד שלום לבלש.‬
‫מי אתה?‬
‫נדבר בתחנה.‬
‫זה מעצר לא חוקי! רק עם צו בית משפט.‬
‫זה ניצול סמכות. אני לא בסכנת בריחה…‬
‫היי.‬
‫מי אמר שאנחנו עוצרים אותך?‬
‫שברת לו את הראש.‬
‫תבחר את גורלך, בסדר?‬
‫אחת.‬
‫אתה יכול לשתף פעולה, ללכת לתחנה,‬ ‫לענות על כמה שאלות ולחזור הביתה.‬
‫מספר שתיים.‬
‫אני אחזור בפעם אחרת עם צו חיפוש.‬ ‫מה אתה בוחר?‬
‫נוכל להפוך את המקום כשנגיע.‬
‫אתה אוהב לשחק עם הצעצועים שלך,‬ ‫נכון מר בלש?‬
‫יהיה כיף להרכיב אותם מחדש.‬
‫אני רואה דרך זה?‬ ‫-מר רו בין.‬
‫כן?‬ ‫-שב, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫למה אני כאן?‬
‫שניכם אחראים,‬ ‫אז אני רוצה שתהיו נוכחים. זה יחסוך זמן.‬
‫עוד לא סיימנו.‬
‫אדוני.‬
‫הוא אולי נראה קצת מוזר,‬
‫אבל אם נחקור אותו, נמצא משהו מועיל.‬
‫שמעת אותו מדבר בפרוטרוט‬ ‫על התיק של התובע ג'י.‬
‫אתה יודע איך זה מרגיש‬
‫להיות בגילי ושהמפקד יורק עליך‬ ‫ואוכל לך את הראש?‬
‫אני רוצה לפרוש בשקט.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫אבל אדוני, בחייך. בבקשה.‬
‫תראה בזה הזדמנות‬ ‫מצד התובע ג'י המנוח, בסדר?‬
‫אנחנו לא בטוחים מה זה,‬ ‫אבל נראה שהיה לו הרבה מה להסתיר.‬
‫יש הרבה תיקים קשורים,‬ ‫אז גם התביעה מתקשה עם זה.‬
‫אנחנו לא ממש על הכוונת עכשיו.‬
‫אבל גם אנחנו נהיה בצרות, אם זה רצח סדרתי.‬
‫בסדר.‬
‫תנסה. ואם יצוץ משהו יוצא דופן,‬ ‫תודיע לי מיד.‬
‫כמובן, אדוני.‬
‫לילה טוב, אדוני!‬ ‫-ביי.‬
‫אל תפשל.‬
‫היי.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יכול לבקש צו על זה.‬
‫הוא מתעקש שהוא קרא את זה באינטרנט,‬ ‫אז מה אני אעשה?‬
‫אבל הממזר הזה באמת מריח לי חשוד.‬
‫אבל אין לי כלום כרגע.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-בוא נשלח אותו הביתה בינתיים.‬
‫זה בסדר. תודה על העזרה.‬
‫אנחנו נזוז, אדוני.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫עשית את זה בכוונה, נכון?‬
‫אז אני כבר לא חייב לך.‬
‫זו לא חקירה רשמית, אבל הבוס אישר,‬
‫אז אתה רק צריך לעמוד מנגד, בסדר?‬
‫אני אתקשר אליך אחר כך. היית מעולה היום.‬
‫וואו, תודה, אדוני.‬ ‫-אני הולך הביתה.‬
‫לילה טוב, אדוני.‬
‫אתה לא רעב?‬ ‫לא אכלת את הג'אג'אנגמיון.‬
‫זה התרכך ונהיה עיסתי.‬
‫בוא נלך לאכול משהו. אני מזמין.‬
‫אני לא אוכל.‬
‫אם תיתפס שוב בפריצה לאינטרא-נט של התביעה,‬
‫אני אדאג שיעצרו אותך, בסדר?‬
‫אמרתי לך קודם, לא פרצתי ל…‬
‫די עם השטויות, אידיוט.‬
‫אם יש לך משהו להגיד, תגיד עכשיו.‬
‫מה לדעתך הגבול בין צירוף מקרים לכורח?‬
‫כלומר, תקשיב.‬
‫כל הרציחות האלה מתרחשות בעיר הקטנה דאג'ון,‬
‫אבל אין שום קשר.‬
‫אף אחד לא יודע אם יש קשר או לא.‬
‫זה לא בגללי. התפקיד שלך הוא לגלות את זה.‬
‫אני פשוט מתוסכל.‬
‫פשוט אין לנו כיוונים.‬
‫אתה עדיין משחק בגיבורי-על?‬
‫אני נראה לך כמו ילד?‬ ‫אני לא עושה כאלה דברים.‬
‫תעשה מה שאתה רוצה, אבל תיזהר.‬
‫ותתקשר אליי אם תמצא משהו. זה לטובתך.‬
‫אני רוצה לשתף פעולה.‬ ‫גם אני רוצה לתפוס את הרעים.‬
‫אני רק אומר‬ ‫שלא היית צריך להרחיק לכת כל כך.‬
‫ברצינות.‬
‫בטוח שאתה לא רוצה לאכול? יהיה טעים.‬
‫היי. לא הייתי בכלא. מה הקטע עם הטופו?‬
‫לא יודע. ראיתי את זה בטלוויזיה.‬
‫צריך להיזהר.‬
‫מופעל עליי לחץ.‬ ‫-למה?‬
‫יש איזה בלש עם אינסטינקטים קטלניים.‬
‫אם תיכנס לרדאר שלו,‬ ‫הוא יתפוס אותך בוודאות.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫סליחה.‬
‫אני מהמשטרה.‬
‫תרשה לי לשאול אותך משהו.‬
‫אתה מוסר אוכל ליחידה 307‬ ‫לעיתים קרובות, נכון?‬
‫כן.‬
‫איפה מסרת אוכל עכשיו?‬ ‫-יחידה 307.‬
‫יחידה 307?‬
‫- ג'ונגהארו משלוח מהיר -‬
‫אתה חושב שהוא שותף לפשע?‬
‫הוא נראה כמו חנון מהשכונה.‬
‫זה מה שחשבתי בהתחלה.‬
‫אבל יש בו משהו מעבר.‬
‫ממזר קטן וקפדן.‬
‫מה הוא עשה?‬
‫לפני הרבה זמן,‬
‫היה איזה ממזר שהייתי צריך לתפוס בכל מחיר.‬
‫גם הוא היה רוצח.‬
‫והילד הזה נהג לעשות דברים למען הרוצח הזה.‬
‫אבל אני לא יודע אם הוא קשור לתיק הזה.‬
‫עוד נראה.‬
‫הממזר שהרגע הזכרת.‬
‫זה היה השוטר ההוא?‬
‫למה אתה כל כך רוצה לתפוס אותו?‬
‫אנחנו לא בפיקניק, בסדר?‬
‫מה נסגר עם כל השאלות האלה?‬
‫שאלת אותו?‬
‫כן, הוא מג'ונגהארו.‬
‫ג'אנג'אנגמיון גדול ליחידה 307.‬
‫הוא אף פעם לא מזמין שניים.‬ ‫הוא אף פעם לא ראה את הפנים שלו.‬
‫הוא לא ראה אתה הפנים שלו?‬
‫לא, למה?‬
‫אוי, תודה.‬
‫מה? למה?‬
‫תפוס את השליח. עכשיו.‬
‫למה? היי.‬ ‫-אדוני?‬
‫מה אתה…‬
‫מה קרה?‬
‫מה? מה קורה?‬
‫מה קורה?‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫לעזאזל.‬ ‫-ידעתי שתעשה את החרא הזה שוב.‬
‫בחרת בשבילו את הקורבנות?‬
‫איזה קורבנות בחרתי?‬
‫הוא היה יכול לפחות להגיד לי מה העניין‬ ‫כדי שאוכל לעצור אותו.‬
‫פספסתי קודם, אבל זה הוא, נכון?‬
‫נראה לי. כן.‬
‫טוב. כדאי שנאיץ קצת.‬
‫זה האחד שכתוב עליו "ג'ונגהארו".‬ ‫-ג'ונגהארו.‬
‫טוב, יש שניים אז אני לא יודע.‬
‫זה.‬ ‫-איזה?‬
‫לוחית רישוי 32561.‬
‫זה 3256. כן.‬ ‫-זה? מקדימה?‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אני אלך לתפוס אותו.‬
‫סליחה!‬
‫חכה! ג'ונגהארו!‬
‫היי!‬
‫בוא נזיז את זה. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫היי, ג'ונגהארו.‬
‫תתקשר ללי טאנג עכשיו.‬
‫מי זה לי טאנג? אני לא מכיר אותו.‬
‫אתה לא יודע מי הוא?‬ ‫-לא.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אל תשחק אותה טיפש, חתיכת חרא.‬
‫איך החבאת את הראיות?‬
‫החבאתי ראיות?‬
‫יש לך הוכחה שהחבאתי…‬ ‫-תענה לי, בן זונה.‬
‫אתה תמיד ככה,‬
‫בוחר את המטרה שלך בלי ראיות‬ ‫ומפספס את הפושע.‬
‫זה מה שקרה גם בפעם שעברה!‬
‫מה אמרת, מטומטם? את מי פספסתי?‬
‫זה שימוש בכוח לא מוצדק!‬
‫לא מוצדק?‬
‫איך זה לא מוצדק? היי.‬
‫איך זה לא מוצדק כשאתה מתנגד למעצר?‬
‫נכון?‬
‫תענה, חכמולוג.‬
‫אתה משתמש במילים גבוהות,‬ ‫ונראה לך שככה תתחמק מעונש?‬
‫היי.‬
‫דבר, חתיכת בן זונה.‬
‫אדוני!‬
‫תפסתי אותו.‬ ‫-תביא אותו הנה.‬
‫הבוס שלי…‬ ‫-חכה.‬
‫מי זה?‬ ‫-זה שליח הג'ונגהארו.‬
‫זה לא הבחור שאמרתי לך לתפוס!‬
‫אמרתי לך שזה לא אני.‬ ‫-הוא לא?‬
‫את מי הבאת?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אתה עם נאן-גאם, נכון?‬
‫הבוס רוצה לדבר איתך.‬ ‫-היי.‬
‫אני יכול ללכת, נכון?‬
‫רגע.‬ ‫-מה אתה…‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-היי, נאן-גאם. למה אתה לא עונה?‬
‫אני עסוק. אתקשר אחר כך.‬
‫אחר כך לא יעזור.‬
‫זה בכל האינטרנט, חתיכת פרחח!‬
‫מה שעשית שם…‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫כניסה בכוח? מה באינטרנט?‬
‫הסרטון שלך מכה את רו בין.‬ ‫זה בכל מקום, אידיוט!‬
‫אתה לא יכול לעשות את זה בלי צו!‬ ‫-תפתח!‬
‫הלו?‬ ‫-אנחנו מקבלים שיחות…‬
‫אני אחזור אליך.‬
‫גם אתה שמעת את זה, נכון?‬
‫באנו בגלל תלונה!‬
‫אני אנסה לגרום להם לפתוח. אתה תתקשר למשרד.‬
‫משטרה.‬
‫לפתוח את הדלת.‬
‫אם לא תפתחו, נפתח אותה בכוח.‬
‫בטוח יש אנשים בפנים. למה הם לא פותחים?‬
‫לפתוח את הדלת!‬
‫לפתוח עכשיו.‬
‫- ארבעה חודשים קודם לכן -‬
‫"אמא ואבא היקרים.‬
‫"נולדתי לעולם הזה,‬
‫"אבל לא הצלחתי להבין‬ ‫איזו מטרה אוכל לשרת בעולם,‬
‫"אז חייתי חיים חסרי מטרה.‬
‫"אני יוצא למסע‬
‫"כדי למצוא דרך לתקן את העוולות שלי.‬
‫"אני‬
‫"נוסע לקנדה.‬
‫"בבקשה תסלחו לי‬
‫"שנסעתי בלי להגיד."‬
‫- יתרה: 358,000 וון -‬
‫התגלה שלי וקאנג, תלמידי תיכון‬
‫שנרצחו בדונסאן-דונג בשלושה בחודש,‬
‫התגלו כמבצעי אלימות בבתי ספר,‬ ‫וזעזעו את הציבור.‬
‫הם תקפו מינית ילדה…‬
‫"אני פשוט לא מסוגל לצחוק ולאכול איתכם.‬
‫"זו הסיבה.‬
‫"אני אכיר שם חברים חדשים,‬
‫"אעבוד קשה,‬
‫"ואז אחזור‬
‫"כאדם טוב יותר, אדם הגון.‬
‫"אל תדאגו לי."‬
‫- רק לגיבורים -‬
‫- אין תוצאות חיפוש ל"רק לגיבורים" -‬
‫- היום נלמד מה יקרה אם לא תגיעו לזימון. -‬
‫- המחשב יכבה בקרוב -‬
‫"אני אתחיל מההתחלה."‬
‫אין יותר רכבות בשירות היום.‬
‫כל הנוסעים על הרציף או באזור ההמתנה,‬
‫אנא צאו מהתחנה והשתמשו‬ ‫בשירות תחבורה ציבורית חלופי.‬
‫להתראות.‬
‫אני "רק לגיבורים".‬
‫סליחה על העיכוב. אני מדאג'ון.‬
‫אני חושב שאוכל לעזור לך, מר לי טאנג.‬
‫אני לא איזה סהרורי.‬ ‫אני באמת כאן כדי לעזור לך.‬
‫זו התחנה האחרונה. לצאת מהרכבת.‬
‫צאו בבקשה. הרכבת הזו לא בשירות.‬
‫- מרחק ליעד: 120 ק"מ -‬
‫זה אזור מועד לתאונות.‬ ‫בבקשה תיזהר.‬
‫חיפשתי אותך הרבה זמן, מר לי.‬
‫אתה מבין, יש משהו שנקרא "גורל".‬
‫יש אנשים שנועדו להיתקל זה בזה.‬
‫אני חושב שנועדנו להיפגש.‬
‫אם תעבוד איתי,‬
‫נוכל לשנות את העולם.‬
‫מה בדיוק אתה עושה?‬
‫אני הסיידקיק.‬
‫מה?‬
‫בטמן ורובין. שרלוק ו-ווטסון.‬
‫גוקו וקרילין.‬
‫לי טאנג ורו בין.‬
‫זה השם שלי.‬
‫שיניתי אותו באופן חוקי.‬
‫זאת בדיחה?‬
‫יאו בו-איל, סאון יאו-אוק,‬ ‫קאנג ג'ה-ג'ון ולי ג'ין-סאונג.‬
‫אני מאמין שפגשת אותם.‬
‫איך השגת…‬
‫אמרתי לך. עבדתי קשה בניסיון למצוא אותך.‬
‫גם אני הייתי מבולבל,‬
‫כשמישהו שחיפשתי הופיע פתאום לנגד עיניי.‬
‫אבל לקח לי זמן, כי הייתי צריך להיות בטוח.‬
‫- מחר, 12:00‬ ‫בית עם דלתות כחולות -‬
‫חשדת שהיו לך כוחות מיוחדים,‬ ‫אבל לא היית בטוח.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫מה לדעתך יש להם במשותף?‬
‫אחת, כל הקורבנות היו זבלים.‬
‫שתיים, לא נפטרת מהראיות,‬
‫אבל הן פשוט נעלמו. נכון?‬
‫הראיות…‬
‫מה כל זה אומר?‬
‫אני חושב שכוח עליון שם למעלה‬ ‫אומר לך להמשיך בעבודתך.‬
‫זה ההסבר היחיד.‬
‫זה לא אמיתי. זה לא הגיוני.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫לשרת את הצדק.‬
‫מה?‬ ‫-בוא נעבוד ביחד, מר לי.‬
‫אני אתן לך מה שתרצה.‬
‫יש לי 50 מיליון וון. זה כל מה שיש לי.‬
‫אם אתה צריך כסף, אני אתן לך.‬
‫ואמרת שרצית לנסוע להרי הרוקי, נכון?‬
‫אני יכול לשלוח אותך לשם אם תרצה.‬
‫אז אנחנו יכולים לנסות, בבקשה?‬
‫אני רציני.‬
‫לא, אני…‬
‫לא עשית שום דבר רע, מר לי.‬
‫בסך הכול ניקית זבל אנושי.‬
‫לנקות זה לא פשע.‬
‫אתה לא צריך לברוח. זה מה שאני מנסה להגיד.‬
‫אם תעבוד איתי,‬ ‫אני אעזור לך כך שלא תצטרך לברוח.‬
‫רוצה ארוחת בוקר?‬
‫במילים פשוטות,‬
‫ככה הכוחות שלך עובדים.‬
‫כשאתה רואה זבל, אתה מרגיש צורך לזרוק אותו.‬
‫לא, כלומר,‬
‫יש לך דחף פתאומי להרוג אותם, באופן טבעי.‬
‫האיש הזה זרק זבל!‬
‫חכה, רגע.‬
‫מה אם אני פשוט אתחיל לדקור אנשים ברכבת?‬
‫זה אומר שלכולם הגיע למות,‬ ‫וכל הראיות ייעלמו?‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫הרגשת פעם צורך כזה?‬
‫כלומר, קיבלת סימן לעשות את זה?‬
‫לא.‬
‫אז זה בסדר.‬
‫אז זה גם חלק מהכוחות שלך.‬
‫כדי לזרוק זבל, אתה צריך פח אשפה.‬
‫לפיכך, אני חושב שנועדנו להיפגש.‬
‫אבל ברור שההחלטה תלויה בך, טאנג.‬
‫היי.‬
‫תישן כאן היום.‬
‫דרך אגב, בין.‬ ‫-כן?‬
‫אמרת שהיו לך שני שותפים לפניי.‬
‫איפה הם עכשיו?‬
‫כבר ראית‬
‫אחד מהם.‬
‫באשר לבחור השני…‬
‫אני מקווה שלא נצטרך לפגוש אותו לעולם.‬
‫מי זה?‬
‫תסתכל מאחורי המדף.‬
‫קח מה שאתה רוצה משם.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה בסדר, אדוני?‬
‫זה היה שום דבר.‬
‫הוא צריך להתנצל שנתקל בך.‬
‫זה בסדר!‬
‫אה, לנואון-דונג, נכון?‬
‫זו המכונית שלי. כן. בוא ניסע.‬
‫בבקשה, אל תהרוג אותי!‬
‫כל מה שעשיתי היה לעבוד. זה לא חטא.‬
‫יש לי משפחה בבית.‬
‫הבת שלי בדיוק התחילה חטיבת ביניים.‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬
‫מה עשיתי לא בסדר? תגיד לי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני יודע, נכון?‬
‫למה אני רוצה להרוג אותך?‬ ‫-רגע.‬
‫רגע. מה זאת אומרת…‬
‫איזה פשע ביצעת‬
‫שהביא את שנינו לכאן?‬
‫איך אני אמור לדעת?‬
‫אין לך מושג איך חייתי.‬
‫יש מישהו שיוכל לעזור לנו.‬
‫מה?‬
‫בסדר.‬
‫בגלל זה אני לא יכול לחסוך.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו בפנים.‬
‫היי, זה…‬
‫היי, את מתולתלת.‬ ‫-תסלח, אדוני!‬
‫אני יכול להסביר!‬
‫טוב? אני יכול להסביר,‬
‫אז בוא נדבר על זה בהיגיון! בסדר?‬
‫אדוני!‬
‫אני יכול להסביר הכול, בסדר?‬
‫תפסיקי לבכות, כלבה!‬ ‫-אדוני!‬
‫זה לא כמו שזה נראה!‬
‫אתם עושים את זה בשביל כסף, נכון?‬
‫אני יכול לתת לכם כסף!‬
‫כן. אני אשלם לכם.‬
‫באמת.‬
‫אדוני, חכה! אני מצטער!‬
‫אני מצטער!‬
‫בוא נלך הביתה.‬
‫הביתה?‬
‫אבל אני רוצה לגור לבד.‬
‫אחת, שתיים. יופי.‬
‫שוב אתה? אתה כאן כדי להתאמן? מעולה!‬
‫ממש תיכנס לזה, בסדר? טוב, אחת, שתיים!‬
‫בבקשה!‬
‫- איך זה לא מוצדק כשאתה מתנגד למעצר? -‬
‫לכל הרוחות.‬
‫התחנה הבאה היא תחנת ג'וואצ'ון.‬
‫נא לצאת מצד שמאל.‬
‫חזרתי.‬
‫סליחה.‬
‫בוס, אנחנו מפגרים במשלוחים?‬
‫לעזאזל. אמרתי שאנחנו צריכים עוד רוכבים.‬
‫היי.‬
‫יש לי שאלה אליך.‬
‫אני?‬
‫כן.‬
‫- סונג צ'ון‬ ‫המשטרה הלאומית -‬
‫אתה מכיר את האיש הזה, נכון?‬
‫זה טאנג.‬
‫אבל למה?‬ ‫-לאן הוא הלך?‬
‫אה, אני…‬
‫רק צריך לדבר איתו.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬