Агов?
Ти як?
- Пречудово. - Гаразд. Сніданок на столі.
- Добре. Зараз спущуся. - Ох, Чарлі. Чарлі?
Легше там, гаразд?
Я зараз спущуся.
СПРАВЖНІЙ ЧОЛОВІК
Є в нас у Терпмтайні одна традиція.
Перш ніж братися за кашу і млинці,
ми влаштовуємо свято.
Він про посвяту.
Я кажу свято, бо це приносить радість.
Техасці мають приказку, яку поцупили в Джорджії.
«Капелюх є, а худоби катма».
Означає, що нутром він не ковбой.
Але ти, Гербе...
У тобі відчувається запеклий дух Джона Вейна.
Тому я радий вручити тобі твій власний
терпмтайнський стетсон.
Тільки погляньте.
Йому справді гарно.
Так. Вйо!
Скажи сам.
Вйо.
Непогано. До їжі!
Гаразд.
Я не маю нічого проти інклюзії,
але іноді, щоб помістилися всі,
доводиться когось притиснути.
Як гадаєте, кого притискають найбільше?
Не темношкірих. Не азійців. Не жінок.
Точно не транс-ГБТК, ні.
Тепер утискають білих чоловіків.
Від політики рівних можливостей і до найму меншин —
білий американський чоловік програє,
і це дискримінація.
Засранець каже розумні речі, і саме тому він небезпечний.
Я досі не розумію, яка моя роль.
Я вже пояснив твою роль.
Накопай на нього через Крокера і дізнайся ім'я клятої жінки.
Починається.
Ти вибрав політику.
- Я відмовився — і неспроста. - Ти про що?
- Я не... - Думаєш, ти кращий за мене?
- Ні, не думаю. - Думаєш.
Ти завжди так думав. Скажи, Роджере, а що ти вибрав?
Ти пішов до Чарлі Крокера. Що це про тебе каже?
Пам'ятаєш, що ти казав, коли пройшов на ту халтуру?
Прийшов сюди і почав торочити про плани
збудувати доступне житло для малозабезпечених.
Ну як, вдалося тобі?
Бо все, що збудував Крокер, —
це дорогі-багаті комплекси і огидний «Крокер Конкорс».
Ось твоя спадщина.
- Не треба мене зневажати. - Я зневажаю твоє прохання.
Та ну? Тоді до сраки твою гордість.
Дуже багато злості. Це все мені?
Так.
- Ваше вбрання для зборів. - Дякую.
Студентами ми обидва вивчали Джона Ролза. Так ми й подружилися, Роджере.
Єдина різниця між нами в тому, що ти красномовний, а я — пробивний.
А по-моєму, рішучі дії б'ють гарні слова.
Дозволь спитати. Що сталося?
Знаю, ти любиш свою роботу, і вона хороша.
Ти крутишся в цікавому оточенні
різноманітних людей, але що...
Що, по-твоєму, сталося?
- Як ти, Гербе? - О, Чарлі.
Тут дуже красиво. Краса.
Я згоден. Тут добре полюється.
Ми не полюємо. Не на перепелів — і взагалі.
- Пам'ятаєш, я казав? - Ти пробував?
Бо, знаєш, ти можеш здивуватися.
Марша — членкиня PETA.
У цьому маєтку повністю підтримують PETA.
Ми ж розводимо цих птахів.
Для полювання.
Так, але вони не народилися б, якби не це мисливське угіддя.
Гадаю, PETA повністю таке схвалила б.
Як справи на роботі?
Добре.
Я розумію, що я тут, аби ти міг переконати мене
орендувати «Конкорс», і це нормально.
Знаєш, люди вічно укладають ділові угоди
на полях для гольфу.
Або ж полюючи на приречених птахів.
- Тож говорімо прямо. - Мені підходить.
Можливо, я справді вирішу вести з вами справи,
і тоді все вирішує сума.
Терпмтайн чарівний,
і в тебе гарний син, красуня-дружина.
Але в будь-якому випадку все зводиться до суми.
Це не для нього.
Він аж випрямився, коли я вдягнув йому капелюх.
Їх нажахала змія. Не змушуй їх стріляти в перепелів.
Нікого вони не вбиватимуть. Почну з загонів для розведення.
- Хай побачать Першого Жереба в дії. - Боже милий.
- Чарлі в Терпмтайні. - Він там? Зараз?
З Гербом Річманом, потенційним інвестором.
- Власником «Дефінішн Америка». - Узяв крутий літак?
«Челленджер 600».
Вони повернуться сьогодні.
Якщо вірити моїм джерелам, він збирається на прийом.
Зарозумілий покидьок. Досі витає в хмарах розкоші.
Що ж, веселощам кінець. Сьогодні починається операція «Знищення».
Не дочекаюся.
Залучи Марка Торгена з юридичного.
Час обісцяти його на повний міхур клайдсдейльського коня.
Замало він боїться, як на мій смак.
- Я дуже вдячна вам за супровід. - Авжеж.
І ви правильний адвокат для цього випадку, так?
Просто ви не ведете кримінальні справи.
Ми просто визнаємо провину
і діятимемо спільно з окружним прокурором.
Тобто справ на три хвилини?
А ви затята.
Я не сумніваюся у вас.
Ви сумніваєтеся.
Це нормально.
У мене погане передчуття.
- Ти вже казала. - Вона в PETA.
Це теж.
Чарлі, що вони роблять з її хвостом?
Вони закручують його, щоб не заважав.
Вона повноправна чемпіонка. Божі творіння, усі вони.
Нумо.
Будь ласка, проходьте.
Це чутливі ліберальні демократи.
Годі вже.
Ми що, не зупинимо його?
Якщо відмовиш його — прошу дуже.
Щасти.
Гаразд, спокійно.
Униз.
Молодчинка. Ось так.
Добре.
Ось так. До діла.
- Тримайте її. - Тримайте. Так.
Майже. Нижче.
- Нижче? - Гаразд, ми зайшли.
- Молодець. - Ось воно — життя.
Тримайте її.
Так не можна!
- Так. - Гей.
Молодчинка.
Молодчина.
- Пройшло не дуже. - Таки так.
- Схоже, тобі щось болить. - Коліно.
Вчора закрутив його гримучкою. Треба зробити операцію.
Тату, на біса?
Ти справді думав, що це подіє на Герба Річмана?
По-перше, видовище вийшло чудове.
То воно мало вас зблизити?
Обійдуся без твоїх кпинів.
Зазвичай чуття тебе не підводить.
Слухай, вони хочуть додому.
Негайно.
Відповідачу, встаньте.
Пане окружний прокуроре, я так розумію, ви погодилися на 30-денний вирок?
Так, ваша честь.
Відповідач ударив поліціянта, довівши його до втрати свідомості.
Позивач згоден, що 30 днів — справедливе рішення.
Що ж, а я не згоден.
Тридцять днів — це образа.
- На чиєму ви боці? - Ваша честь.
Ваш клієнт скоїв серйозний напад.
До містера Генслі застосували силу й жорстоко побили.
- Я прийму 60. - Шістдесят днів — це неприпустимо.
Якщо його засудять, дадуть від 8 до 16 місяців.
Конрад Генслі не лише не має минулих судимостей, а й...
Досить уже підсовувати мені його незаплямоване минуле.
Нас цікавить не минулий рік чи місяць, а цей вівторок.
Мій клієнт — чоловік, майбутній батько.
Його дружина Джилл тут. Він працевлаштований.
- Даний випадок... - Зачекайте.
Панянко, ви дружина підозрюваного?
Так, ваша честь.
Адвокат вашого чоловіка сказав вам встати,
коли він покаже на вас?
Ні, сер.
Можете сідати.
Містере Вайт, ви хочете проявити неповагу до суду?
Ні, навпаки.
У постраждалого поліціянта,
гадаю, теж є сім'я і діти.
Прокурор не вважав за потрібне,
щоб та сім'я відвідала це засідання.
Але якби вони сиділи тут, то як би вони відреагували
на 30-денний вирок?
Я не можу говорити за них.
Найімовірніше, це сфера впливу окружного прокурора,
який погодився, що 30 днів — це справедливе рішення.
Шістдесят днів, або призначаємо дату суду.
Навряд чи ми виграємо суд.
Якщо підемо в суд, мабуть, нас судитиме він.
- Так не можна. - Я розумію, але...
Це несправедливо.
Це неправильно.
Ми не визнаємо провину.
Ви ж не серйозно?
Додаймо два плюс два, добре?
Ваш клієнт перебуватиме під вартою до суду,
дату якого призначать щонайменше через 60 днів,
тобто ви відмовляєтеся від 60 днів,
щоб отримати принаймні 60 днів
і ризикнути строком від восьми до 16 місяців.
Тож спробуймо ще раз.
Шістдесят днів чи суд?
Ми вибираємо суд.
Відповідача переведуть в округ Фултон до суду.
Що? Фултон?
Його звинувачують у жорстокому злочині.
- Що ви робите? Що з вами таке? - Мем.
Зазвичай я не саджаю вагітних жінок у в'язницю.
Але я не зарікаюся.
Відповідача заберуть під варту. Ми закінчили.
- Я розберуся. Я вас витягну. - У Фултон?
- Я вас витягну. - Ні. Так не можна.
- Усе буде добре. - Джилл!
- Не йди. - Поглянь на мене. Усе буде добре.
Гербе, послухай.
- Краще нічого не кажи. - Це було зразкове парування.
Це було зґвалтування.
Це справді мало показати, ким ти є?
Мабуть, так.
Може, поговоримо про те, ким є ти, Гербе?
- Що? - Успішний бізнесмен — це точно.
Купа грошей, але чи жив ти, Гербе?
Даруй?
Ти запам'ятаєш цей день на все життя.
Ти розхвилювався, розлютився. Я розумію.
Але, по-моєму, якщо ти щось таки відчув, навіть гнів,
то день прожито недарма.
Стерегтися треба днів, які схожі, як один.
Що ж...
Не сприйми за критику...
Або сприйми.
Але коли ти помреш, хтось зауважить?
Кажи й думай про мене що хочеш,
а коли я помру, про мене добре пам'ятатиме
багато людей і чимало ненависників.
Та все ж людина має жити на повну силу, Гербе.
Інакше який сенс?
Зрештою,
чоловік таки має трусонути яйцями.
Гербе?
Ми хочемо поїхати. Негайно.
Можна ще раз — чому ми тут?
Бо я пообіцяв Весу, що ми прийдемо.
Це так важко зрозуміти?
Вибач. Важкий день.
Усе гаразд?
Це я винен, що його відправили у Фултон. Суддя зробив це, щоб покарати мене.
- Я піддався своєму его. - Коханий.
Просто ходімо.
Нумо, плескайте в долоні Воздаймо йому похвалу
- Скажіть, що Бог — моє все - Бог — моє все
Нумо, скажіть усі
- Бог — моє все - Бог — моє все
- Він моя втіха - Він моя втіха
- У горі - У горі
- Так, він моя надія - Він моя надія
- На завтра - На завтра
- Так, він моя опора - Він моя опора
- Посеред утоми - Посеред утоми
Моя гавань
Так, Бог
Бог
- Бог - Бог
- Він ваше все - Моє все
Підійміть руки догори, якщо він ваше все
Моє все
- Ви підтримаєте мене? - Моє все
Покличемо мера? Ось він
Покличемо мера?
Прошу всіх поаплодувати моєму брату, Весу Джордану.
Нумо, привітайте його.
- Моє все - Моє все
- Бог — моє все - Моє все
Він моє все Все, що мені потрібно
- Моє все - Ви мене підтримаєте?
Дякую. Дякую, Боже.
Дякую, Атланто. Час настав.
Ідеться не про завтрашній день.
Час уже настав. Ви мене підтримаєте?
Амінь!
У цьому приміщенні ніхто не сам.
- Ніхто. - Так!
Ми всі поєднані.
Але ви й самі знаєте.
Хтось із нас усе-таки залишився наодинці.
Хтось не може голосувати.
Хтось не може отримати медичну допомогу, коли хворіє.
Хтось із наших дітей досі гине на цих жорстоких вулицях,
тож позитивний прогрес торкнувся не всіх,
але я не втрачаю надії.
- Так, Боже. - Я не втрачаю надії.
Я просякнутий нею до глибини душі,
бо я відчуваю її ось тут.
Амінь!
Ви знаєте про мого суперника.
Він живиться людською ненавистю.
Але кажу вам, тут ненависть не має шансів.
Я вірю в кожного присутнього.
Тож ми маємо показати їм, хто ми такі.
Ми маємо показати їм, хто ми.
Ми маємо показати їм, що добро є добром,
і добро може перемогти. Ви мене підтримаєте?
- Так, моє все - Моє все
- Моє все
- Так, він - Моє все
- Моє все
- Так, він - Моє все
- Моє все
- Так, так - Моє все
Господи всемогутній.
Що відбувається?
Містере Чарльзе Е. Крокер, я Марк Торген,
адвокат від «ПленнерсБанку».
Я тримаю ордер, виданий Верховним судом в окрузі Декальб,
де головує суддя Ома Лі Лістлесс,
на арешт і вилучення цього літака.
Номер N70X, «Челленджер 600»,
рухоме майно, на яке поширюється застава, для часткової виплати позик...
Ви знущаєтеся?
Ось чого вартує цей ордер.
Ти доклався, Реймонде?
Ми казали, що варто продати літак.
Ти відкинув цю ідею. Тепер літак наш.
- Прикро. - Що відбувається?
Геть нічого.
Ордер, хоч і порваний, уже набрав чинності.
Правоохоронці тут, щоб виконати розпорядження суду.
Вони тут не для твого особистого захисту?
Було б жорстоко битися з тобою, зважаючи на твій діагноз.
- Перепрошую? - Ми переглянули твою медичну картку.
Виявляється, ти слабак.
Вибачте, якщо це не ваша кінцева зупинка.
Містер Крокер більше не є власником цього літака,
і право володіння переходить нам.
Цей літак — рухоме майно, обтяжене іпотекою,
і тому підлягає вилученню на місці...
- Я навіть не знаю, що це означає! - Що ти обісрався.
Даруйте.
Важливо, щоб він усе зрозумів, тому я говорю його рідною мовою.
Ти обісрався!
Безповоротно.
Я це запам'ятаю.
Я допоможу.
Мамо?
Що ти тут робиш? Чому ти вже повернувся?
У Терпмтайні все наламалося, і ми поїхали раніше.
Не питатиму, що тут відбувається.
Твої перемагають?
Я якраз приміряла сукні для прийому
і знайшла старий шолом твого батька.
Хочеш вдягнути його на прийом?
Ще ж зовсім ранок.
Що трапилося?
Тато трапився.
Тато в усій своїй красі.
По повній.
Чому зараз?
Ми давно про це говорили.
Але я питаю, чому зараз. Це може зачекати.
Ні, не може.
- Чому? - Бо я не можу.
Почуваюся слабким, а я погано переношу такі відчуття.
Я маю міцно стояти на ногах.
Гаразд, ми призначимо дату.
Я хочу найкраще коліно. Не просто нове, а найкраще.
Титан — найвищий клас. Це найсучасніша технологія.
Може, трохи занадто для чоловіка за шістдесят...
Я не хочу бути чоловіком за шістдесят.
Є нова розробка.
Вона ще на стадії клінічних випробувань, але моторизована й гідравлічна.
Ви сказали «гідравлічна»?
З автовідштовхуванням. Я не можу з міркувань...
Я хочу те коліно.
- Чарлі. - Лікарю.
Я хочу те коліно.
Розстав ноги.
Чисто. Ходімо.
Інший бік.
Андерсон. Берра.
- Тоді ми внесемо за нього заставу. - Мільйон доларів.
Байдуже. Не можна, щоб він гнив у тій дірі.
Подзвони в банк, нехай перекажуть гроші.
А вони погодяться? Чув, вони забрали літак.
Це ненадовго.
Послухайте.
Можливо, ми зможемо вийти із ситуації,
якщо допоможемо Весу Джордану.
Що ти маєш на увазі?
Вес отримав інформацію, загальну, без подробиць,
що Норман Баґовіч здійснив сексуальне насилля,
коли ви приятелювали.
Якщо ви володієте інформацією про цей випадок...
Чарлі. Вибачте.
Але за таких умов відвідини прийому...
- Я вже вдягнувся. - Ми винні мільярд доларів.
А цей прийом... Двадцять тисяч за столик.
«ПленнерсБанк» точно використає це в суді.
Та він благодійний.
Якщо не прийти, усі подумають, що тобі кінець.
Прийдуть усі поважні люди.
Зокрема посадовці та фідуціари «ПленнерсБанку».
Вони обернуться проти тебе.
- Ти казав, мені треба гроші. - Нехай.
На грошах сидять якраз гості цього прийому.
Ти мусиш зупинитися!
Я мушу зупинитися, Візе?
Небагато людей живуть так по-справжньому самовільно,
і я дуже захоплююся цією твоєю рисою, Чарлі. Справді.
Але за таких обставин,
можливо, ти міг би...
трохи менше бути собою.
- Як справи? - Його кинули у...
Ми внесемо заставу. Ми його витягнемо.
Можеш іти, сонце.
Не впевнена, чи зможу зараз сидіти вдома.
Якщо ви не проти, я затримаюся тут, допрацюю трохи.
Гадаю, мені варто відволіктися.
Хочеш піти з нами на той прийом?
Ні, навряд чи це було б доречно.
Я багато пропустила, тож маю надолужити.
- Точно? - Так. Дякую.
Ми його витягнемо.
Забери, бляха, свої руки. Вали звідси.
Генслі!
- От лайно. - Бляха!
Гей.
- Ви Конрад Генслі? - Так.
- Ви входите в якісь банди? - Ні.
Ви вживали сьогодні наркотики чи алкоголь?
- Ні. - Вас колись арештовували?
- Ні. - Вас колись засуджували за злочин?
Ні.
Заступнику Симонінсе, відведіть його в третій блок.
Ходімо.
Міллере!
Прошу сюди.
Гаразд.
- Ого. - Та ходімо вже.
- Ти виглядаєш просто неймовірно. - Годі тобі.
Серйозно. Ніби майже готова трохи розважитися.
Ніколи. Нізащо.
Тільки поглянь.
Кажеш, ледь не передумав іти?
Бо за даних обставин це здається трохи непристойним.
Роджере, брате, це лайно завжди непристойне.
Мені щойно гадали на долоні, і виявилося, що в мене кілька ліній життя.
Тобто?
Я сповнена життя. Сам знаєш.
Весе, ти задав жару зранку.
Я завжди даю жару. Просто додав ще дрібку сірки.
І трохи надії.
- Весе! - Даруйте. Вітаю.
Терпіти його не можу.
Можемо піти раніше.
Просто побудемо трохи, аби всі побачили, що я не помер.
А я не помер.
Гаразд. Але дочекаємося акробатки.
Вона може вистрілити з лука ногами.
Люди пліткують.
- Про що? - Про мене.
Говорять поза очі.
Повернися.
Наступний.
Руки.
Наступний.
Руки.
- Я візьму ще. - Реймонде.
Не сумуєш?
Я дотягнув до самого кінця.
Мій розмір розібрали.
Дам пораду. Ніколи не бери менший.
Я запам'ятаю.
- Вибачте, будь ласка. - Це я винна.
Марта? Реймонд Піпграсс. «ПленнерсБанк».
Так, Реймонд. Я вас пам’ятаю.
Дуже радий знову з вами зустрітися.
Навзаєм.
Я рада, що у вас усе добре.
Ви тепер покровитель мистецтв?
Я? Ні, на жаль.
«Пленнерс» викупив стіл, і хтось має сидіти на стільцях.
Чудово виглядаєте.
Лестощі відчинять будь-які двері.
Що? Ні. Я щиро.
Ну, я просто дражнюся. Ви теж чудово виглядаєте, Реймонде.
Він замалий.
Я знаю.
Ну, у цьому щось є.
Радий знову вас бачити.
Взаємно, Реймонде.
Прошу дуже.
Розслабся, роззуйся. Ага, витри об мене своє лайно.
Бляха, ти поглянь. П'ять-Нуль, цього виродка арештували!
От лайно.
Весело тут, еге ж?
- Чарлі. - Джойс. Марто.
Мушу сказати, виглядаєте ви фантастично.
Як усе пройшло в Терпмтайні?
Фантастично.
Ти не проти, якщо я вкраду Джойс?
Аж ніяк.
Знаєш, Джойс, я тут подумав...
Нам треба днями пообідати або повечеряти.
Я скажу комусь з мого офісу подзвонити комусь із твого.
Знаєш, це трохи терміново.
Нам треба згадати старі часи.
Сонце, якби ж вони в нас були.
Зате були з Нормом Баґовічем.
Може, нам варто пригадати їх.
Пообідаймо.
Марто...
Гарна вечірка?
Ні.
Схоже, тепер кузов відкрито.
Переклад субтитрів: Софія Семенко