Новий день, сонце.
СПРАВЖНІЙ ЧОЛОВІК
Сьогодні я все зможу.
Сьогодні мій день.
Уже скоро.
Кажуть, ти наступний.
У другій передопераційній потрібен анестезіолог. Просимо...
- Ти не мусиш чекати зі мною. - Звісно, мушу.
Думаєш, тебе можуть виписати вже сьогодні?
Можливо.
Хірургу така операція — як газон покосити.
Ти казав, це справжня інновація.
Це про коліно, а не операцію.
А що з ним?
Ну, мені сказали, воно трохи...
роботизоване.
- Тобто роботизоване? - Нічого такого.
Тепер усе автоматичне. Самокеровані машини і всяке таке.
Це майбутнє.
То тобі поставлять самокероване коліно?
Серено,
коли тобі 60 — це не так уже й погано.
Погано бути слабким.
Розумієш?
Бути слабким — нормально.
Ні, аж ніяк.
Ходу, ходу.
Хочете мати сильне тіло, сильний розум, сильний характер?
Ходу.
У житті завжди треба прагнути більшого.
«ДЕФІНІШН АМЕРИКА»
Реймонд Піпграсс до Герба Річмана.
Містере Піпграсс.
Прошу, звіть мене Реймондом.
Чому ви тут?
Через Чарлі Крокера, сер.
А що з ним?
Що ж, ви можете його поглинути, сер.
Він винен «Пленнерсу» 800 мільйонів доларів,
і ми не єдиний його кредитор.
Ми плануємо вилучити майно, але в такому випадку
банк зазнає необґрунтованих збитків.
Ну і як це стосується мене?
Я чув,
що ви ставитеся до нього з особливою зневагою.
Ви щось недочули.
Я пишаюся власною беземоційністю у веденні справ.
Він привіз вас у Терпмтайн і змусив дивитися, як паруються коні.
- Як ви це сприйняли? - З ким ви розмовляли?
Зараз я розмовляю з вами, сер.
Якщо знайдеться достойний покупець,
банк підтримає дуже вигідну угоду.
Тому я почав з потенційних покупців, яких це могло б зацікавити.
А вам яка з цього вигода?
По-перше, якщо я знайду покупця, то гарно вислужуся перед роботодавцем.
Можливість засвердлити цвях у труну Чарлі була б
додатковим бонусом.
Як я вже казав, емоції не впливають на мої ділові рішення.
Ви дозволите?
Хіба за каденції Джордана щось покращилося?
Тут і дурневі все зрозуміло.
- Він не відповідає на дзвінки. - Вирішує робочі питання.
Ще одна причина, щоб зустрітися з мером.
Весе, я розумію, але не сьогодні.
У нього операція на коліні. День-два на відновлення.
Так, Роджере.
У нас екстрена ситуація, як і у твого Крокера.
Тому витягни його на зустріч,
щоб ми могли розв'язати наші питання.
Наскільки я зрозумів, він знає,
хто жертва сексуального насильства?
А ти?
Я не знаю.
Пане мере, можете поговорити з Меґґі?
Так, можу.
Привіт, міс Меґґі. Як справи?
Гаразд, радий чути.
ВІДВІДУВАЧАМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Як це, одна камера на трьох?
В'язниця страшенно переповнена.
Заставу от-от внесуть.
Роджер Вайт перекаже їм гроші.
Може зайняти день-два.
Бюрократична тяганина.
Мені не дуже подобається, що мою заставу вносить Чарлі Крокер.
Чому?
Просто
це якось неправильно.
Я вдячний йому за допомогу, але прийняти його гроші?
А сидіти там — правильно?
Вибач.
Краще б я погодився на 60 днів.
Я думав про себе.
- А мав думати про тебе. - Тоді подумай про мене тепер.
Про нашу дитину.
Про життя, яке нам судилося.
Наша головна мета — витягти тебе звідти.
Привіт.
Дякую.
Які ще проблеми з заставою?
Банк не перерахує і не вивільнить кошти.
- Ні для застави... - Чому ні?
Бо вони заморожують наші активи.
Вилучають нерухомість на кожному кроці. Це ніби щось особисте.
- Мабуть, Зейлових рук справа. - Привіт.
Привіт.
У чому річ?
Незначні ускладнення з заставою. Нічого страшного.
Джилл, ми все владнаємо.
Де Чарлі?
Ми вже близько.
Я промию.
Дякую.
Кисень стабільний.
Абракадабра, чорт забирай. Ось твоя довбана карта. Ось вона.
- Ні. - Це твоя карта.
Це не моя карта.
Це твоя клята... Подивися мені в очі і скажи, що це не...
Одна з них точно твоя довбана... Ти вибрав карту?
Я сказав тобі, яка твоя карта. Це гра розуму. Це...
- Ти чогось хотів? - Ні.
Тоді вали нахрін!
- Лайно собаче. - Він загонистий.
- Жесть. - Краще не говори з ним.
Слухай, раджу тобі не висовуватися.
Не привертай уваги.
Перепрошую.
Вибачте.
Теж новенький.
Помалу.
Тобі пощастило.
Солоденький!
Йо, старий! А мені подобається!
Як тебе звати?
Я спитав, як тебе звати.
Конрад.
Щось знадобиться — кажи.
Як справи, Чарлі?
- Я помер? - Ви точно не померли.
Я не вбиваю пацієнтів.
У мене було таке відчуття... Абсолютна впевненість, що я помер.
Що ж, ви не померли. Сьогодні вас переведуть в окрему палату.
Увечері ходитимете. Випишуть сьогодні-завтра, залежно від стану.
Хочете подивитися? На своє коліно.
Будь ласка.
То мені потрібен пульт?
Ні. Воно активується натисненням подушечкою правої стопи.
Реабілітолог покаже.
Реабілітацію можна пройти уві сні з програмою для «айфону».
Господи.
Скорочує час відновлення майже на 50%.
Це якась наукова фантастика.
Аж ніяк.
Коліно, з яким ви перестрибнули захисника, щоб виграти чемпіонат...
Це коліно краще.
Я здивований, що ти погодилася.
Навіть не пригадую, коли востаннє ходила на... побачення.
Я теж. Я трохи нервуюся.
Я помітила.
Мене часом накриває тривогою.
Мабуть, тому я пішов у банківську справу. Там менше ризиків.
Я чула, ти любиш ризикувати.
Кажуть, ти ризикнув зі шведською акробаткою.
Що?
Ну, Атланта — місто велике, а от Бакгед — не дуже.
Вона була фінкою, а не шведкою, і працювала на «Нордстром».
Хоча я зовсім не проти підвищення до акробатки.
Так я видаюся хоч напівцікавим.
Ось навіщо це побачення? Щоб ти був цікавим?
Бо похід в ресторан з колишньою дружиною Чарлі...
Він причетний?
А до тебе?
Ну, я перша спитала.
Що ж, я не можу стверджувати, що ні.
У мене складні стосунки з твоїм колишнім чоловіком.
Які саме?
Заздрість.
Захват.
Трохи ненависті.
Він вміє зробити так, щоб ти почувався неважливим.
Ніби ти абсолютно пусте місце.
Побачення з його колишньою дружиною...
Так, воно надало б мені ваги.
Але мій інтерес виник не тому.
- Ваші напої. - Дякую.
Нехай смакує.
Принаймні на мою думку.
А чому?
Що чому?
Чому тоді виник твій інтерес?
Ти вродлива жінка.
І ти здалася мені доброю.
У наші часи доброта стала рідкістю.
Вродлива й добра водночас?
Я забагато говорю?
Ні, ти говориш скільки треба.
- Правила лікарні. - Але не мої.
- Я казав, що не сяду у візок. - Чарлі.
Ти чула лікаря.
- Я маю його розходити. - Завтра.
Він сказав сьогодні, якщо я хочу. А я хочу.
- Містере Крокер! - Я не сяду у візок!
Вимикаємо світло в третьому блоці.
Ув'язнені, усі на нари для переклички.
Розкажи про свою дружину.
Опиши її мені.
- Не треба. - А ти замовкни.
Якщо опишеш, він уявлятиме її під час самовідновлення.
Заткнися, кажу тобі. Я хочу говорити зі своїм співкамерником.
То що, пишні в неї форми? Думаю, що так.
Точняк пишні.
Цьому вилупку до смаку соковиті дівчата. Я не засуджую.
Я люблю, коли є за що вхопитися.
Та годі тобі.
Кинь хоч кістку. Згода?
- Скажу тільки... - Що?
Що я в житті не бачив красивішої жінки.
Я закохався в неї,
щойно її побачив.
Вона була немов янгол...
Вона і є янгол.
Янгол.
Трясця, красиво сказав. Янгол.
Великі цицьки?
- Я попереджав. - Заткайся, старий!
- Заткнися, Матте! - Не заткнуся. Ти заткнися!
Я не заткнуся...
Це неповага.
Лайно собаче!
Він тут? Зараз?
У конференц-залі. Він хоче зустрітися, поговорити.
- Чому? - Бо знає, що йому кінець.
- Він хоче пощади. - Він її отримає?
Ні, ми мусимо відстояти своє.
З такими людьми... Якщо Крокер виживе, то не виживемо ми.
Ми вийдемо євнухами.
Наші яйця стоятимуть у банці на його каміні під головою
якогось бідного лося, що стік кров'ю, поки той вилупок грався з діркою від кулі.
Він хоче витягнути себе за волосся.
Ми цього не допустимо.
Ти займався боротьбою?
Ні.
А якимось спортом?
Ні, я з тих, хто ходив у шаховий гурток.
Я боровся. Боротьба багато навчила мене про життя.
Наприклад, коли суперник впав,
не дай йому встати.
Ви скликали зустріч, містере Крокер. Вам слово.
Коли ви забираєте майно людини,
коли принижуєте її перед бізнес-партнерами,
перед рідними, коли ви відбираєте «Гольфстрім»...
Це війна.
А, як ви знаєте, на війні не перемагає ніхто.
Хтось програє більше, ніж решта.
У цьому випадку...
мабуть, це я.
Але я скликав цю зустріч, щоб запобігти нашому...
Геттісбергу.
Я хотів би все залагодити.
Ой леле.
Знаєте, що я скажу?
Гадаю, ваша молода красуня-дружина розумніша, ніж я думав.
Бо в сказаних вами словах я впізнаю пораду дружини.
Розумну пораду, так.
Я подумав, що вона просто вродлива дурепа, така собі трофейниця.
Збіса влучна порада.
Гадаю, ваш бос, Артур Лонглі, теж дав вам пораду.
Домовитися.
«ПленнерсБанк» втратить
щонайменше пів мільярда через списання.
Підозрюю, ваш бос наказав вам вийти на певний компроміс.
Я погано чую вас з такої відстані.
Може, заповзете мені у вухо і прошепочете?
Ви б радо прийшли до Артура з поясненнями: «Ми намагалися,
але цей вилупок викликав нас на кулачний бій на парковці».
Тому ви й зачепили мене.
Назвавши дружину дурепою.
Трофейницею.
І знаєте що?
Мій здоровий глузд,
до якого я нечасто звертаюся,
каже не давати вам такого задоволення.
Саме так я й вчиню, Гаррі.
Перед вами стоїть вибір.
Я або порахую вам ребра на парковці,
або зроблю це тут, у конференц-залі.
А щоб мене.
Ви кидаєте мені виклик, стоячи на одній нозі.
Справжній тобі відкритий кузов.
От що дивно.
Кажуть, ваше нове коліно ще на стадії клінічних випробувань.
Експериментальна витребенька, яку не покриває страхова.
Знаєш, що це означає, Чакі?
Ти купив його за наші гроші.
Нам належить не лише твій бізнес.
Нам належить твоє коліно.
От халепа, еге ж?
Тебе схопили за яйця.
Ти використав свій шанс.
Тепер банк використає свій.
Ти передаси нам право власності
замість вилучення майна.
Так ти уникнеш публічного приниження.
Не віддавай будинок, не віддавай коліно.
- Усе решта належить нам. - Та пішли ви!
Неправильна відповідь,
але саме на неї я й чекав.
- Знаю, я дав йому саме те, чого він хотів. - Що на вас найшло?
Я просто зірвався.
Мене так принизили.
А тоді я краєм ока помітив посмішку Піпграсса.
Зустріньмося з Весом.
З якою метою?
Вислухаймо його.
Я дав йому саме те, чого він хотів.
На півночі міста свої хулігани
На Бовері свої задираки
А на 42-й керує великий Джим Вокер Він ще той бісів стріляка
ОРЕНДА МАШИН В АТЛАНТІ
Так, він кремезний — і розуму мало
Але сильніший за здоровилу сільського
І коли поганці збираються вночі
Вони звуть Великого Джима «босом»
Ось так
Як то кажуть
Ніхто не смикає Супермена за плащ
Ніхто не плює проти вітру
Ніхто не знімає маску З Самотнього рейнджера
І ніхто не жартує зі Слімом
Великий Джим і його капелюх.
Побач усе на власні очі Ми не зачіпаємо когось, хто чужий
Навіть якщо ти маєш Розкладний більярдний кий
Привіт.
Що робиш?
Просто сиджу. Слухаю цикад.
Думаєш, вони сміються?
Можливо.
Я чув якось,
коли чоловік доходить до свого кінця,
це ще не трагедія.
Трагедія в тому, що він відмовляється це визнати.
Це не кінець, коханий.
Я не хочу залишити клятий слід.
Я просто хочу, щоб побачивши мене, люди казали: «Іде великий чоловік».
- Як у твоїй пісні про Великого Джона. - Так.
Я не хочу змиршавіти.
Щоб провести м'яч через вітряк,
навіть не думай про те, що чекає по той бік.
Ти казав те саме про замковий рів.
Для замкових ровів це правило на все життя.
З вітряками — лише в мінігольфі.
Ясно.
І ще одне.
Я навчився цього у свого дядька.
Треба високо закотити штани.
Що?
Дякую.
Боже милий.
Так.
Гаразд, до діла.
- Так! - Так!
Ура!
Залишайтеся на своїх місцях, поки капітан не вимкне попередження.
Дотепно.
Можна провести тебе до дверей?
Але всередину я тебе не запрошу.
Я не хочу, щоб мене запрошували. Не знаю навіть, чи до дверей дійду.
Мені було весело.
Знову.
Мені теж.
Знаєш, я вибрав мінігольф,
бо це нагадує старші класи.
Мій перший поцілунок.
Вітряк.
А я ніби борюся з ним.
Можеш розслабитися.
Мене не цілували вже понад 20 років.
Ну, по-справжньому.
Ну все, тепер я абсолютно нажаханий.
Не бійся. Тут як з вітряками.
Просто не думай про те, що чекає по той бік.
Знаєш, деколи поцілунки найкращі,
коли губи ледь торкаються.
Не віриться.
Гаразд, я повірив...
Я все одно тебе не запрошую.
Мені від цього тільки легше.
Іди додому.
Так.
Але подзвони.
Так.
Ну все.
Добраніч.
Які саме ускладнення?
Більшість активів Крокера в штаті Джорджія зараз заморожені.
У нас є позаштатні активи, але для застави потрібні з Джорджії.
Треба відкрити рахунки і внести заставу, поки кошти не заблокували.
Я це зроблю.
Роджере, чому це робиш ти?
Звичайна застава. Думаєш, не впораюся?
Впораєшся, звісно, але ж є кримінальники.
Зважаючи на ситуацію Чарлі,
йому потрібна вся твоя увага.
І він її отримує.
Це важлива справа.
Для Конрада, але й для мене теж.
Ти хочеш бути героєм.
Не знаю, що це означає.
Це означає, що ти хочеш вести цю битву.
Вона тобі подобається.
Дуже вам дякую, що прийшли.
І я розумію, що наші погляди на політику трохи розходяться.
Я тут, пане мер.
Звісно, ми в делікатній ситуації,
яка вимагає певної обережності.
Якщо Баґовіч стане мером,
він може завдати місту величезної шкоди.
- Певен, тут ми згодні. - Чим я можу допомогти?
Так. Я підходжу до теми. Прошу, сідайте.
Ви Гравець на цілу гру.
У Джорджії ви справжня знаменитість.
Репутація, яку я хочу використати. Біда в тому, що ви збанкрутуєте.
А якщо про ваше становище дізнаються, ваша слава, ваше слово,
ваш вплив — усе опиниться під загрозою.
- Тому ми маємо діяти досить швидко. - Я не збанкрутую.
Забивайте баки комусь іншому.
Я добре знаю, що відбувається в «ПленнерсБанку».
Ми, я зараз кажу про місто,
зберігаємо в цьому банку багато муніципальних депозитів.
Йдеться про сотні мільйонів, які вони можуть позичити
на підставі цих депозитів.
Вони на все підуть, щоб мені догодити.
А якщо ви зашкодите мерським амбіціям Нормана Баґовіча,
Атланта буде перед вами в боргу.
- Я буду перед вами в боргу. - Викладайте, ваша честь.
Я викладу все у своєму темпі.
Кави?
Я вірю, що «ПленнерсБанк»
як частина цього міста зрозуміє, що в довгостроковій перспективі
їм краще суттєво розтермінувати ваш борг,
якщо ви мені допоможете.
Як я можу це зробити?
Викрийте засранця Баґовіча і його сексуальні домагання.
І не кажіть, що нічого не знаєте. Ви про все лайно знаєте.
Я впізнаю його, коли воно дивиться мені у вічі.
Послухайте, мені байдуже,
якщо вам начхати на мене
чи на Атланту,
але я знаю, що на себе вам не начхати.
Ви можете стати Чарлі Крокером, героєм Джорджії і США,
або ввійти в історію як найбільший невдаха
комерційної нерухомості Атланти.
Викрийте злочин Баґовіча. Розкажіть, хто ця жінка.
Припускаю, ви знаєте.
Але ви не впевнені.
Хай будуть чутки. Головне — щоб повірили.
Викрийте Баґовіча, заручіться підтримкою жертви,
і ваші проблеми з «ПленнерсБанком» вирішено.
Як саме все відбудеться?
Я з цим розберуся.
Але спершу скажіть мені,
ви в ділі?
- Я маю подумати. - Добре. Гаразд.
Подумайте.
Помоліться.
Але не баріться.
Якщо ви втратите авторитет,
мені з вас ніякої користі.
Це переломний момент в історії Атланти.
І у вашій.
Тік-тік-тік.
Агов, ти мене чуєш? Агов!
Агов, підійдіть хтось. У нього кров.
У третьому блоці поранений. Потрібна медична допомога.
На поміч. Сюди.
Та де ви всі?
Код синій у третьому блоці.
Сер, ви мене чуєте?
Як вас звати?
Болить, коли я торкаюся живота?
Ноші сюди.
- Зменшення ліворуч, але... - Хтось бачив, що з ним сталося?
Ні?
Нічого!
Ставимо крапельницю, катетер великого діаметра.
Ти, що тут сталося?
- Я тут. - Дякую, що прийшла.
Що тобі треба?
- Бонжур, мадам. - Будь ласка, дайте нам хвилинку.
Я переверну, коли будемо готові.
У мене багато справ, тому розказуй.
Ого! Ось як ти причаровуєш людей, коли ведеш справи?
- Я надто добре тебе знаю, Чарлі. - Невже?
Не думав, що ти добре когось знаєш.
Чекай, я все переплутав.
Ніхто не знає тебе. Повністю.
Ти, мабуть, найгерметичніша з-поміж нас усіх.
Чого тобі треба?
Норман Баґовіч — брехун, шахрай і ґвалтівник.
Брехливих шахраїв обирають.
Ґвалтівників не дуже.
Заради Джорджії нам потрібно,
щоб людина, якої він домагався, усе розповіла.
Тому я прийшов до тебе.
Він не ґвалтував мене.
Звісно.
Справді.
Джойс.
Забери руку, або я проткну її виделкою.
Я розумію, що твоя кар'єра крутиться навколо твого фасаду,
але існує ж вище благо.
Що тобі з цього?
Я хочу допомогти Атланті.
І, звісно, Америці.
- Навіть для тебе це вже... - Я просто прошу розповісти правду.
Я трохи знаю, що сталося. Дещо мені розповів сам Норман.
У мене був сексуальний контакт з Нормом Баґовічем
років 25 тому.
За згодою.
Навряд чи. Ти забуваєш, що я знаю Вероніку Шерман.
Вероніка помиляється.
Знову ж таки — навряд чи.
Джойс, нам не треба, щоб цей засранець став мером.
Ти можеш зупинити зло.
Ти просто неймовірний.
Так, мені казали. А ти?
Є таємниці, а є таємниці.
Я шкодую про свій зв'язок з Нормом Баґовічем.
Якби він підійшов до мене сьогодні, я сказала б йому те саме,
що й тобі.
Підозрюю, ти добре знаєш, що я маю на увазі.
Джойс, поїзд рушив.
Ти або на ньому,
або під ним.
Дуже дякую.
ПЕРЕОБЕРІТЬ ВЕСА ДЖОРДАНА
Не знаю, як я піддався на твої довбані вмовляння.
Як він взагалі став мером? З такими схемами.
Знаєш, Роджере, я думав, «Моргаус» випускає
трохи вищий ґатунок.
Знаєте, який завтра день?
День, коли все зійде на пси, як і будь-який інший день.
А ще — коли приводять доньок на роботу.
Ти приведеш Кару?
Ні, не приведу.
- Навіть не хотів ніколи. - Чому?
Ось у чому питання.
Це поважний діловий офіс, Роджере.
Мене оточують поважні люди.
Ти, Джилл, Віз.
Це поважне місце.
Яке мусить вижити. Тому нам треба зібратися з думками і скласти план дій.
Зачекай.
Не думай,
що я не вловлюю твій тон.
І тон Віза.
Довбаний загальний тон.
Я чую все по ваших голосах і бачу по ваших обличчях.
«Він розклеївся».
Я з вами згоден.
Ви все правильно зрозуміли.
Хлопець виживе, але ти вчинив нерозумно.
Де я облажався? Я навіть імені його не сказав.
Бо ти взагалі щось сказав. Що я тобі, бляха, казав?
Не висовуйся і не привертай уваги.
- Я не міг не зреагувати. - Якраз це ти й мав зробити.
Нічого не роби. Тільки так можна вижити, старий.
Я думав, Ротто тобі зуби порахує.
Тут зовсім інші правила, старий.
Довбаному самаритянству тут не місце.
Я маю слухатися свого внутрішнього голосу.
Та ну? Дуже він тобі допоміг?
Якщо я спіймаю тебе, молися про милість
Так
Що це?
Репмастер.
Він був музикантом.
Поки не пробив комусь голову молотком.
Якщо я спіймаю тебе, молися про милість
Я борюся з демонами Молюся Богу, він на моєму боці
Виріс на бетоні, цементі Без стратегії я не вижив би
Білі забирають мою свободу Кажуть, вони за мене, я не вірю
Брехня!
Так, це брехня Якщо ти такий, як я
Хлопче, ти заляжеш Якщо полізеш до мене і моєї сім'ї
Вони співають це мені?
Якщо так здається...
Якщо я спіймаю тебе, молися про милість
У цій дірі все через сраку
Вправимо тобі мізки
У цій дірі все через сраку
Вправимо тобі мізки
Джойс.
Нормане.
Переклад субтитрів: Софія Семенко