TALPIG FÉRFI
Nyeregtáskák.
Majd meglátjuk azokat a nyeregtáskákat.
Még nincs
vége.
Nagyon jól áll önnek.
Általában a ruha teszi az embert, de néha épp ellenkezőleg.
Nahát, polgármester úr!
Csodásan áll.
Kösz.
Egy órán belül kész lesz. Riszálna egyet?
Hogy mondja?
Hogy lássam az anyag esését. Csak egy kis riszát!
Megfelel?
Gyönyörű.
- Ideges vagy? - Szerinted?
Légy vakmerő,
de óvatosan!
És azt hogy kell?
Majd rájössz.
Hallgass a megérzéseidre!
Újabb párás, forró napnak nézünk elébe, Phil, holott október van.
Ez vagy a klímaváltozás hatása, vagy Atlanta szokásos hektikus időjárása.
Kösz, Lisa. Apropó, klímaváltozás, talán ez az egyetlen dolog,
amit Norman Bagovitch polgármesterjelölt nem Wes Jordan hibájának tart.
A kihívó fél erőteljesen kritizálta a jelenlegi...
- Kaptunk még néhány javítást. - Ne már!
Lesz súgógép is?
Nem, pont az a lényeg, hogy ne hasson betanultnak.
Csinos vagy.
A bíróság kedvéért. Ez a „szimpátiakeltő kis fekete”.
Wes Jordan várhatóan elmegy
a georgiai állami egyetemre,
ahol a legendás futballsztárt, Charlie Crokert
beiktatják az iskola hírességeinek csarnokába.
- Nem hallgatja meg? - Nem érdekel.
Üzenem Conradnak, hogy húzza ki magát,
de ne gőgösen, önérzetesen, de becsülettel!
- A bírók észreveszik az ilyet. - Megmondom.
És azt is, hogy magam is ott lennénk, ha nincs ez beiktatás.
- Tudja. - Rendben.
Hívtad Joyce Newmant?
- Nem elérhető. - Értem.
Úgy látom, kénytelen leszek személyesen felkeresni.
Mehetünk?
Igen.
- Conrad ruhája? - Megvan.
És ön készen áll?
- Amennyire lehet. - Ötkor?
Wes benne akar lenni a kora esti hírekben.
Ha végzek addig, odamegyek.
Te törődj Conraddal!
Nagy nap a mai.
Igen.
Benne vagyunk, de te döntesz.
A fenébe!
Viharos idő várható ma idebenn, srácok.
Rendben.
Ideális nap ez néhány kézközépcsont eltörésére.
- Ne kíméld őket! - Korcs!
- Én csak... - Hensley!
Indulás!
Sok szerencsét!
Conrad!
Tikk-takk, szemétláda.
- Az ágyadnál állt? - És röhögött.
Ez mit jelent?
A legutóbbi fejlemény számodra előnyös. A vagyonod egyelőre biztonságban van.
Egyelőre?
Egy bank sem enged el egy 800 milliós tartozást.
A Planners előbb-utóbb újra lépni fog, és a többi hitelező is,
úgyhogy érdemes lenne a javaidat most biztonságba helyezni.
Jól vagy, Raymond?
Mondjuk úgy, hogy a férjed tönkretétele iránti vágyam
már nem egészséges.
- Nagyon utálhatod őt. - Rosszabb.
Csodálom.
Miért?
Nem tudom.
Talán mert ő...
a saját szabályai szerint élt.
Én pedig csak sodródtam,
egész életemben
az ő és mások nyomában jártam.
És úgy érzem,
hogy szánalmas senki vagyok,
akit jogosan nevet ki.
Rájöttem,
hogy nem egyszerűen nyomot akarok hagyni.
Rajta akarom hagyni a lábnyomomat.
Csak hallgass meg!
Megtettem. Azt mondtad, lehetek a buszon vagy alatta.
Joyce, a jelenléted üzenet lenne a nőknek.
- Miattad... - Baromság.
Milyen mélyre tudsz még süllyedni?
Épp új mélységeket fedezek fel.
De Bagovitch miatt nem lesznek álmatlan éjszakáim.
Bármi is történt akkor...
Annyi történt, hogy hoztam egy döntést, Charlie.
És sem a jelenlegi,
sem a jövőbeli döntéseimbe nem szólhat bele egy férfi sem.
Azt hiszem,
végül mind tesszük, amit kell.
Felállni!
A 32613-as számú ügy, Georgia állam kontra Conrad Hensley
és habeas corpus kérelem, minden fél jelen van.
Lawrence G. Taylor bíró elnököl.
Üljenek le!
Rendben, Mr. White. Vitassuk meg a habeas beadványt!
Köszönöm, bíró úr.
A védelem az ügy ejtését is indítványozza.
A beadványt csatolom az iratokhoz.
Kapott egy példányt Jennings ügyész úr is, aki eltekint a tájékoztatási határidőtől.
Ez meg mi?
Minden fél jelen van, az ügyész kész a vádemelésre.
- Rövid tárgyalás lesz. - Mire készül?
Ebben maga is benne van?
A vád ellenzi a védelem indítványát, és szeretnénk ma lezárni ezt az ügyet.
Ügyvéd úr, nem tudom, mire készül.
Ön a bíró, uram. A döntés az ön kezében van,
én csak azt kérem, hogy előtte hallgasson meg.
Csak gyorsan!
Tanúként szólítom az eljáró Michael Smith rendőrt.
- Tessék? - Mr. Smith idézést kapott és megjelent.
Kérem, tekintsék őt a vád melletti tanúnak!
Smith rendőr, jöjjön ide, és tegye le az esküt!
Ezt kurvára meg fogja bánni.
Kérem jegyzőkönyvezni, hogy a tanú szerint
„ezt kurvára meg fogom bánni”.
Üljön a tanúk padjára, uram!
Mi folyik itt?
Miért jöttél haza?
Elütni az időt. Levezetni a feszültséget.
Kissé ideges vagyok, úgyhogy...
- A sajtótájékoztató miatt? - Igen.
- Nincs erre személyzetünk? - De igen.
De néha jobb,
ha az ember maga csinálja.
Sajnálom,
hogy...
Hogy ilyen helyzetbe hoztalak.
Hogy lehet ekkora szerencsém?
Mázlid volt, ennyi.
Ez mi?
- Kicsit akadozik. - A térded?
A következő szerviznél majd állítunk rajta.
Uramisten!
- Martha! - Beszélhetnénk?
- Bocs, hogy rátok török. - Nem gond, gyere!
- Nem maradok sokáig. - Magatokra hagyjalak?
Maradhatsz.
Hisz te vagy a jobbik fele, amire nagy szüksége van.
- Jól van. - Megyek.
„Jól van”? Semmi sincs jól, és ezt te is tudod.
Aljas, gonosz dologra készülsz.
Ezt már mondtad.
- De úgy tűnik, hiába. - Pontosan emlékszem.
Te vagy az anya,
aki nem akarja, hogy a fia rám hasonlítson.
Megértettelek. De nem beszélhetsz így velem!
Arra készülsz, hogy tönkretedd Joyce életét,
és eladd, ami a lelkedből még megmaradt.
Hallgass már! Mi közöd hozzá?
Szerinted nincs közöm?
Szerettelek.
Veled akartam leélni az életemet, bár ez óriási tévedésnek bizonyult.
Mit kéne tennem? Adjam fel? Bocs, de nem akarok még meghalni.
Sosem fogok megbocsátani neked.
És Wally nem vehet részt ezen a te kis előadásodon.
Azt mondta, eljön.
A fiam látni fog harcolni,
még ha ez is az utolsó...
- Látni fog engem küzdeni. - Egy mocskos küzdelmet fog látni.
Azt hiszed, csak neked vannak piszkos kis trükkjeid?
Nem mutatom, de nekem is van sötét oldalam.
- Nekem bemutattad. - Az csak a jéghegy csúcsa volt.
Figyelmeztetlek.
El foglak intézni.
Szálljon ki! Ne kelljen kirángatnom!
Kifelé abból a kurva kocsiból!
- Ez nem helyes. - Biztos úr, nyugodjon le!
- Hé! - Nyugi!
Hé, ez fölösleges!
- Seggfej! - Hagyja abba!
- Elég már! Engedje el! - Sokkolót!
- Nem akartam... - Elég!
Már a földön van!
Biztos úr,
valóban így szedték ki ügyfelemet az autójából?
Voltak előzményei.
Erősítésként érkeztünk,
mert a parkolóőr attól tartott, hogy elfajul a helyzet.
A helyszínre érve láttam az ügyfelét.
Erőszakos volt és labilis, biztonsági kockázatot jelentett
számos emberre, köztük rám is.
Az adott helyzetben tehát veszélyben érezte magát, félt.
- Úgy érezte, nincs biztonságban. - Láttam már ilyen helyzetet.
A félelme tehát nemcsak a helyszínen tapasztaltakból eredt,
hanem múltbeli tapasztalatokból?
Így van.
Felismeri őt?
- Szállj ki, faszfej! - Kifelé abból a kurva kocsiból!
Ő a vontató sofőrje.
- Ez fölösleges. - Mit művel?
Basszus!
- Sokkolót! - Nem akartam...
Elég! Már a földön van!
Azt hitted, megüthetsz egy zsarut, faszfej?
- 10-999-es kód. Egy rendőr megsérült. - Tetszik?
Ennél a résznél eszméletlen voltam.
Akarsz még, faszfej?
Tetszik?
Uramisten! Ne rugdossák már tovább!
- Kérem! - Elég már!
A helyszínre érve
érzékelte a vontató sofőrjének hozzáállását?
- Dühös volt. - Tehát dühös volt.
- Ahogy ön is. - Ezt kérdezi?
Volt fegyvere?
Rendőr vagyok...
- A társának? - Igen.
Azt vallotta, hogy félt.
Hihetőnek tartja, ha azt mondom, hogy Conrad Hensley is félt?
- Honnan tudnám? - Honnan is tudná?
Maga és a társa fegyvert viseltek, a vontató sofőrje pedig dühös volt.
Conrad Hensley-t váratlanul, erőszakkal kirángatták a saját autójából,
majd az oldalához lökték.
Tehát azt mondja, hogy miközben ön félt,
elképzelhetetlennek tartja, hogy az ügyfelem is félt?
Biztosan félt.
És ha az ön félelme
múltbeli tapasztalatokból, igaznak elfogadott vélelmekből fakadt,
talán Conradé is, nem?
Ez nem mentség.
Az életét féltőnek nincs joga az önvédelemhez?
- Rendőrrel szemben nincs. - Soha?
Annak, aki indokoltan félti az életét egy rendőrrel szemben,
nincs joga önvédelemhez?
A munkámat végeztem. Ezt ő is tudta.
Tehát mégis abból indul ki, hogy ön szerint mit gondolt az ügyfelem?
Abból indultam...
Nem szállt ki, én meg tettem a dolgom.
Értem.
Öné a tanú.
A helyszínre érve közölte a vádlottal, hogy rendőr?
Rendőrautóval érkeztük, uniformisban,
jelvénnyel.
A vádlott nem tett eleget a felszólításnak? Ellenállást tanúsított?
Így van.
Köszönöm.
A tanú elmehet.
Jól értem, ügyvéd úr?
Ön szerint a félelem feljogosítja az ügyfelét
hogy megüssön egy rendőrtisztet?
Noha a tanú valóban rendőr,
az ügyfelem nem érezte magát biztonságban,
különösen, miután a tanú rátámadt.
Conrad Hensley rettegve, egy pillanat alatt cselekedett,
és ezért egy hetet ült a Fultonban.
Előzetesben. Ez nem büntetés.
De, büntetés volt.
Sokkolták.
Megrugdosták. Nemi erőszak szemtanúja volt,
majd halálosan megfenyegették, mert segített az áldozatnak.
Conrad Hensley megbűnhődött.
Már ismerjük Smith rendőr nézőpontját.
De az ügyfelemé egész más.
Engem egyiküké sem érdekel. Itt csak a jog számít.
Akkor lássuk azt!
Az eljáró rendőr beismerte,
eskü alatt vallotta, hogy Conrad Hensley valóban félhetett.
Ha egy huszonéves, színes bőrű fiatallal szemben
egy rendőr erőszakosan lép fel, akár ebben, akár más államban,
de Georgiában különösen, a félelem érthető reakció.
A rendőr félelme a saját tapasztalatából és ismereteiből ered,
Conradé pedig a magáéból.
Életveszélyben érezte magát,
ami feljogosította őt az indokolt és arányos önvédelemre.
Ez a törvény betűje.
Nincs esküdtszék, ami a videókat látva bizonyított tényként fogadná el,
hogy védencem félelme indokolatlan volt.
Bíró úr, Mr. White azt kéri, hogy vonja el az esküdtszék hatáskörét.
Nem.
Arra utalok, hogy ha az államra eső bizonyítási teher nem teljesíthető,
ha a bizonyítékok nem támasztják alá a vádat,
a bírónak kötelessége ejteni az ügyet.
- Vélelmezett jogszerűség. - Hogyan?
Ügyfelemet egy rendőrtiszt bántalmazásával vádolják,
aki a vélelmezett jogszerűség alapján helyesen járt el.
A kérdés az, hogy valóban észszerű volt-e a rendőri eljárás,
mert az esküdtek is ez alapján ítélnek.
Azok az esküdtek, akik maguk is itt élnek,
ezért pontosan értik az érintettek viselkedését.
Ön gyakran idézi Oliver Wendell Holmest.
„A törvény lelke a tapasztalat.”
A bíróság nem egy robot.
Nem mechanikusan alkalmazza a törvény betűjét.
Figyelembe veszi a józan észt
és a tapasztalatot.
Az út szélén,
Atlantában, 2024-ben...
egy rendőr
és egy fekete férfi.
Döntsön a törvény betűje,
az igazság,
a józan ész vagy tisztesség alapján,
elfogadom a döntést.
Hé, ez fölösleges!
Elég már!
- Elég! Engedje el! - Elég már! Még megsérül!
Sokkolót!
Csak annyit kérek, hogy tegye azt,
amit helyesnek vél!
Mr. Jennings?
Az állam szerint a vád bizonyított, ezért azt továbbra is fenntartjuk,
ahogy azt is, hogy a védő az esküdtszék jogkörének elvonását kéri.
Nos,
ezzel nem értek egyet.
Teljes bizonyossággal nem zárható ki az önvédelem lehetősége.
És ha a vád nem bizonyítható kétséget kizáróan,
a törvény betűje szerint az ügyet ejteni kell.
Én pedig ezt teszem. A vádlott szabadon távozhat.
Az ügyet lezárom.
- Ennyi? - Ennyi.
Vége van?
Vége.
Menjünk!
- Túlságosan magára veszi. - Ön miért nem?
Én katona vagyok. Nézze a történelmet!
A német ellenségből szövetséges lett.
Az orosz ellenségből barát, újra ellenség...
Minden ciklikus. Legyen szó Iránról, Irakról...
Charlie Croker motiváló erő volt, valaki, akit lehetett üldözni.
De majd jön más. Bőven vannak hozzá hasonló faszfejek.
- Én nem tudom így felfogni. - Pedig muszáj lesz!
Nem.
Nem muszáj.
Még nincs vége.
Még most sem hiszem el, ami történt.
Hogy csinálta?
Őrültségnek fog hangzani,
de valójában ön volt.
Hogyan?
Talán ez volt életem legjobb perbeszéde,
de mintha más szólt volna rajtam keresztül.
Maga.
Ezt nem igazán értem, Mr. White, de köszönöm!
Jól van.
Rohanok a sajtókonferenciára. Viszlát!
Kitartás!
Nagyon szeretlek.
Teljes katasztrófa lesz.
Nem lesz az.
- Már a szövegem felét elfelejtettem. - Minden rendben lesz.
Menni fog, Charlie.
CHARLIE CROKER A FOCILEGENDA
Kösz, hogy eljöttél, Wally.
Nyithatnék egy díszletboltot.
Te lennél az egyetlen ügyfelem, és magamat adnám bérbe neked.
Nem díszletnek hoztalak el.
- Ezt anyád mondta? - Vicceltem.
Meghívtalak a 60. szülinapomra,
mert azt hittem, ha látod, hogy ünnepelnek, te is büszke leszel rám.
- Egyszer az életben. - Vicc volt.
Nem vagyok rá büszke, hogy a foci miatt fognak emlékezni rám,
de sok embert boldoggá tettem.
Ha örömet okozol másnak, ha jobbá teszed a világot,
ha csak egy pillanatra is,
az teljesítmény.
Az volt az én nagy napom.
Az,
és a te születésed napja.
Amúgy anyád sokkal gázabb, mint én.
Nem kéne ezt mondanom, de valakinek muszáj.
És ez működni fog?
Semmi sem szól ellene. A legtöbb ügyletnél tisztább.
Nem is emlékszem, mikor ittam utoljára ilyen finom limonádét. Talán soha.
Várj, míg megkóstolod a csirkémet!
Szia, Sirja!
Szörnyű volt a hangod, mintha öngyilkosságra készülnél.
Rossz napom volt, de már jól vagyok.
Ne hazudj! Olvasok az arcodról.
Éppen Martha Croker házában vagyok.
És? Ez gond?
Limonádét csinált és csirkét süt.
Szerintem ma éjjel bármi megtörténhet,
és kissé pánikba estem.
Ugyan, hisz te egy amerikai nagykutya vagy.
A gond az, hogy a pletykák szerint Charlie elég termetes odalent.
- Vegyél be egy pirulát! - És ha nem elég?
- Vegyél be kettőt! - Bort?
Ne sajnáltasd már magad!
Vegyél be egy pirulát, gondolj rám, és kúrd szét!
Raymond, kedveled azt a nőt?
Azt hiszem, igen.
Vedd be a pirulát!
Sokszor ünnepelhettem nagy sikereket, és néhányszor azt, aki elérte.
Ma mindkettőre alkalmam nyílik.
Ma egy olyan férfit ünnepelünk és részesítünk elismerésben,
akinek teljesítményét sosem felejti el az egyetem.
Valaki megkérdezte tőlem, hogy miért pont most, miért pont ma.
De miért ne?
Ma különösen aktuális ez az ünnepség, ma, amikor nagy híján vagyunk a hősöknek,
és itt a valódi hősökre gondolok,
akiknek nemcsak a cél, hanem az odavezető út is fontos.
Akik jellemes és tisztességes emberek, akik elhitetik velünk,
hogy lehetünk egyszerre sikeresek
és nemes lelkűek.
Charlie, idejönnél?
A POLGÁRMESTER KÖSZÖNTI CHARLIE CROKERT
Természetesen lesz ünnepélyesebb ceremónia is,
de már most is örömmel adom át
rendkívüli teljesítményének emlékére ezt a díszfocilabdát.
Aznap megnyerte a meccset, és elnyerte a szívünket.
Boldoggá tett minket, és örömömre szolgál
hogy ma megemlékezhetünk
az érzésről, amit önnek köszönhetünk.
Fogadják a focilegendát!
Éljen Charlie!
Nem is tudom, mit mondjak.
Pontosan tudja, mit fog mondani.
...ez megtisztelő és zavarba ejtő.
Mondtam is a fiamnak, aki ott ül... Szia, kölyök!
Szóval mondtam, hogy akkor ez nekem csak egy újabb meccs volt.
Nem tudhatjuk, melyik percünk lesz emlékezetes.
Hogy milyen helyzetben, milyen szerepben találjuk magunkat.
De aznap büszke egyetemi polgár voltam.
Remek társaim voltak.
Ironikus, de az egyikük most az ön vetélytársa, polgármester.
Mondhatom, Norm Bagovitch pokoli jó játékos volt.
De most nagyobb a tét,
nem a Bulldogok győzelme vagy a bajnoki cím.
Ezért vagyunk mázlisták önnel, Wes.
Mert önnek a jellem az elsődleges.
A jóság.
Manapság mindenki a nagyságot hajszolja,
és túl kevesen keresik
a jóságot.
Én...
Erről a labdáról Norm jut eszembe,
ahogy együtt játszottunk.
Nos, Norm...
ő...
pokoli jó focista volt.
Amit nem tudnak Normról,
vagy talán mégis...
A városnak most nem rá van szüksége.
Nekünk ember kell.
Együttérzés. Wes kell nekünk.
Egy férfi, aki képes átérezni és meglátni,
hogy mind emberek vagyunk.
Törékenyek és esendőek.
Gyengék.
Köszönöm ezt a labdát.
Örökké büszke leszek az aznapi győzelemre.
Akkoriban volt egy mantrám:
„Ma jobb leszek.”
Egyszerű kis mantra, de segített gyorsabban futni, jobban küzdeni.
Jobbá válni.
Azt hiszem, ez jó zárszó.
Legyünk ma jobbak!
Köszönöm a megtiszteltetést!
- Biztos mondana még mást is. - Mindent elmondtam.
- Ezért nagyon ki fogok baszni magával. - Tegye, amit kell!
- A száján át húzom ki a beleit. - Még egyszer kösz a megtiszteltetést.
Elárult. Ez egy kibaszott, tetves árulás volt.
- Nyugi! - Baszd meg!
Megállapodtunk valamiben, erre ez a fasz kiáll oda,
és elárul engem, mint egy Benedict Arnold, egy Júdás!
- Szerintem jól ment. - Baszd meg!
- Wes... - Baszd meg!
Baszd meg, Roger!
Oké.
- Azért nézd meg a híreket, Wes! - Baszd meg!
Még legendás sportsikereit is felülmúló csoda volt,
ahogy Charlie Crokernek sikerült megkedveltetnie Wes Jordant a szavazókkal.
A polgármester népszerűsége hirtelen megugrott,
a válaszadók többsége rá szavazna.
El tudod ezt hinni?
Ezt tervezted?
A fenéket! Csak vakrepülésben kiugrottam a kutyaszorítóból.
Látod? Még a metaforákat is keverem. Kész csőd vagyok.
Charlie, Wismer Stroock keres.
Hogy? Jó, máris jövök.
Figyelj!
Büszke vagyok rád.
Menő volt, amit tettél. Vagyis...
amit nem tettél.
Nem akarom, hogy büszke légy rám, Wally.
Vagyis de, nagyon is szeretném, de...
Wiz!
Bocs, hogy így betörök.
Gondolom, fontos. Mi történt?
Serena, Wally, megbocsátanátok?
Mi a baj, Wiz?
Felhívott Mitchell Heilbronner, aki ingatlanjogász.
- Ismerem. - Gondoltam.
Herb Richmannek is dolgozik. Egy új cég miatt hívott.
A neve „Nagykutya Kft.”.
- Mi van? - Herb is benne van.
És rajta kívül Raymond Peepgrass.
Sőt, Raymond a vezető.
A Concourse egy részét Marthának és Wallynak adtad.
Igen, a váláskor, az adók miatt, meg életbiztosításként.
Martha és Wally mindketten 28 százalékot kaptak.
És?
- De még Wally részét is Martha kezeli. - Térj már a tárgyra!
A Nagykutya Kft. arra készül, hogy megszerezze
a Concourse többségi tulajdonát.
Charlie!
Martha!
FASZFEJ
Charlie!
Tehát a Concourse kell?
Takarodj kifelé! Mit képzelsz?
Beszédem van Raymonddal.
- Hívom a zsarukat. - Csak rajta!
Csak menj ki hozzá! Beszédem van Raymonddal.
- Nem törhetsz be csak így. - Kifelé, Martha!
Máris hívom a zsarukat.
Azt hiszed, a tiéd lehet a Concourse,
Mr. Nagykutya?
A tranzakció teljesen törvényes.
Az exnejem és a fiam nem ruházzák át a részüket a cégedre.
Nem tilthatod meg nekik.
Ez a szerencséjük.
Nekik legalább marad valamijük.
Ahogy neked is. Ez a terv?
Úgy bizony.
Hogy merészeled?
Eljött a bátorság ideje.
Ha nem most, mikor?
Te tényleg nagykutya vagy.
Tudtad, Charlie, hogy a skótoknak külön szava van arra,
amikor valaki behatol más földjére,
ahol lelő egy szarvast és egy fajdot,
majd kifog egy lazacot a folyóból ugyanazon a napon?
Számomra ilyen
a Concourse megszerzése.
Csakhogy én
még ezen is túltettem.
Mert én még a tulaj nejét is megbasztam.
Nyisd ki az ajtót!
- Már jönnek a rendőrök. - Egy perc.
Már nem kezelhetsz kis pondróként.
Ne!
Mit műveltek?
Charlie!
Begörcsölt.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória