UN BĂRBAT ADEVĂRAT
Desagi.
Mai vedem despre desagile alea!
Nu
s-a terminat.
Vă stă atât de bine!
Uneori, haina îl face pe om, dar alteori,
se întâmplă opusul.
Domnule primar!
Arată superb.
Mulțumesc.
Va fi gata într-o oră. Scuturați din umeri?
Pardon?
Vreau să văd cum cade. Doar foarte puțin. Doar...
Bine.
Frumos!
- Ai emoții? - Tu ce crezi?
Fii îndrăzneț,
dar cu măsură!
Cum vine asta?
Îți vei da seama.
Fă ce simți!
Încă o zi incredibil de ploioasă și cu umiditate ridicată, Phil.
Iar, pentru octombrie, poți da vina pe schimbările climatice
sau poți da vina pe Atlanta.
Mersi, Lisa. Apropo de schimbări climatice,
e singurul lucru de care candidatul la primărie, Norman Bagovitch,
nu l-a acuzat pe Wes Jordan, deși, asta s-a schimbat aseară,
când adversarul l-a acuzat pe titular că a permis...
Mai avem câteva revizuiri.
Zău așa!
Va fi pe un prompter?
Nu, ideea e să pară improvizat.
Arăți bine.
Pentru tribunal. „Compătimește-o pe frumușică!”
Între timp, Wes Jordan e așteptat
la Georgia Tech, azi, pentru anunțul
că legendarul jucător de fotbal, Charlie Croker,
va fi introdus în Galeria de onoare a universității.
- Nu vreți să auziți? - Nu prea.
Spune-i lui Conrad să se țină mândru, bine?
Nu arogant, nu „sunt peste lege”,
dar semeț, cu capul sus.
- Judecătorii-și dau seama. - Îi voi spune.
Spune-i că veneam și eu acolo, dacă nu era conferința.
- Știe. - Bine.
Ai mai încercat la Joyce Newman?
Tot indisponibilă.
Bine, atunci.
Se pare că se cere o vizită la domiciliu.
Suntem gata?
Gata.
- Hainele lui Conrad? - Le am.
Tu ești gata?
- Mai gata ca niciodată. - A rămas la cinci?
Va fi difuzată devreme. Wes nu ratează nimic.
- Dacă termin la tribunal, poate ajung. - Termină cu Conrad!
E o zi importantă.
Da.
Ne ocupăm noi, tu ești ultimul.
La naiba!
Se pare că se va lăsa cu niște furtună, băieți.
Bine.
Poate că azi e o zi bună să rupem niște oase metacarpiene.
- Ca Jason Bourne. - Mutt!
- Încerc... - Hensley!
Să mergem!
Succes, frate!
Conrad!
Tic-tac, nenorocitule!
Stătea deasupra patului tău?
Râzând.
Ce crezi că înseamnă?
Lucrul acesta e bun pentru tine, această schimbare.
Bunurile tale sunt în siguranță. Deocamdată.
Cum adică „deocamdată”?
Băncile nu iartă datorii de 800 de milioane de dolari.
Planners va interveni la un moment dat, ca și ceilalți creditori.
Dacă vrei să-ți protejezi bunurile, ocupă-te de asta acum!
Ești bine, Raymond?
Să spunem că dorința mea de a-l elimina pe fostul tău soț e
de natură patologică.
- Chiar îl urăști. - Mai rău.
Îl admir.
De ce?
Nu știu.
Poate pentru că...
a trăit cum a vrut.
Iar eu doar am plutit.
Întreaga mea viață.
În urma lui și a altora.
Și mă simt...
ca un nimic,
așa cum mi-a spus-o și el.
Acum îmi dau seama
că nu vreau doar să-mi las amprenta.
Vreau să o las pe el.
Vreau doar să mă asculți.
Am făcut-o. Ai spus că pot fi în tren sau pe șine.
Joyce, prezența ta e o declarație importantă pentru femei.
- Pentru tine. - Aiurea!
Cât de dezgustător poți fi?
Se pare că abia descopăr.
Știu că voi dormi liniștit dacă-l elimin pe Norm Bagovitch.
Orice s-a întâmplat atunci...
S-a întâmplat că am făcut o alegere, Charlie.
Iar alegerile pe care le fac acum și pe viitor
nu vor fi influențate de tine sau de alt bărbat.
Până la urmă,
facem ce suntem nevoiți.
Ridicați-vă!
Cazul numărul 32613, statul Georgia împotriva lui Conrad Hensley,
în privința petiției habeas corpus, toate părțile prezente.
Prezidează Lawrence G. Taylor.
Vă rog, luați loc!
Bine, domnule White. Vă vom auzi legat de petiția habeas.
Vă mulțumesc.
Apărarea dorește să fie audiată
legat de renunțarea la acuzații, cerere atașată la pledoarii.
I-am dat și procurorului Jennings o copie.
- A fost de acord să renunțe la aviz. - Ce-i asta?
Părțile sunt prezente. Procuratura e pregătită să pledeze.
- E o audiere scurtă. - Ce încercați să faceți?
Sunteți și dv. implicat?
Statul se opune cererii apărării. Suntem de acord să renunțăm la aviz azi.
Domnule avocat, habar n-am ce puneți la cale.
Dumneavoastră prezidați. Decizia vă aparține.
V-aș ruga să mă ascultați, înainte să luați una.
Făceți-o repede!
Apărarea îl cheamă pe agentul care l-a arestat.
- Poftim? - Domnul Smith a fost citat.
E prezent.
Vreau permisiunea să fie tratat ca fiind ostil.
Agent Smith, apropiați-vă și depuneți jurământul!
Te asigur că vei regreta asta!
Să se consemneze că martorul m-a informat
că: „voi regreta asta.”
Luați loc în boxa martorilor!
Ce se întâmplă aici?
Ce cauți acasă?
Timp de omorât. Emoții de consumat.
Mă simt nițel ciudat, deci...
Conferința?
- N-avem oameni pentru așa ceva? - Ba da.
Dar, uneori,
e mai bine să o faci tu singur.
Îmi pare rău...
că te pun să treci prin așa ceva.
Cum de am fost atât de norocos?
Pur și simplu. Asta e tot.
Ce a fost asta?
- Ceva probleme. - Genunchiul?
Vor fi corectate când îl ajustăm.
Doamne!
- Martha. - Putem vorbi puțin?
Scuze de deranj!
- Nu-i nimic. Intră! - Nu durează mult.
- Să vă las singuri? - Nu, poți rămâne.
Ești jumătatea lui mai bună. I-ar prinde bine una.
- Bine, e în regulă. - Bine.
În regulă? Nimic nu e în regulă și știi și tu!
Ce vrei tu să faci e oribil.
Am înțeles.
Ba, evident, nu ai băgat la cap.
Ba da!
Tu ești mama
care nu vrea ca fiul ei să ajungă ca mine.
Am băgat la cap.
Dar n-ai voie să mă faci „oribil” în casa mea!
Ești pe cale să o distrugi pe Joyce
și să vinzi ce a mai rămas din sufletul tău.
Mai taci! Nu te afectează!
Chiar așa?
Te-am iubit.
Am decis să-mi petrec restul vieții cu tine,
oricât de greșit a fost.
Voiai să tremur și să mă întind?
- Iartă-mă că nu vreau să mor! - Nu te iert deloc!
Să o crezi tu că Wally va participa la circul ăsta!
A zis că va veni.
Fiul meu mă va vedea luptând,
chiar de-ar fi ultimul...
Mă va vedea luptând.
Luptând murdar, asta va vedea.
Crezi că ești singurul care știe să lupte murdar.
Pot și eu s-o fac, chiar dacă nu ți-am arătat.
- Ai arătat destul. - Vârful aisbergului.
Te-am avertizat!
Te voi distruge!
Ieșiți sau vă scot cu forța!
Ieșiți naibii din mașină acum!
- Nu e corect. - Dle polițist! Calmați-vă!
- Hei! - Calmați-vă!
Nu e necesar.
- Boule! - Opriți-vă!
- Lăsați-l! - Pistol cu electroșocuri!
- N-am vrut... - Încetați!
E la pământ! E la pământ deja!
Domnule agent,
asta descrie cu exactitate cum l-ați scos pe client din vehicul?
A existat un context.
Am fost chemați pentru întăriri, agentul de parcare percepând
o escaladare a situației.
Când am ajuns la fața locului, clientul se purta
imprevizibil și haotic, ceea ce reprezenta un risc
pentru mai multă lume, inclusiv pentru mine.
Contextul despre care vorbiți e că v-ați simțit în pericol, speriat.
V-ați simțit amenințat.
Din ce am văzut și știam că se poate întâmpla.
Deci frica a fost bazată nu doar pe situația din acea zi,
dar și pe alte experiențe?
Corect.
Îl recunoașteți?
- Hai, nenorocitule, ieși! - Ieși naibii din mașină acum!
Șoferul de remorcă.
- Nu e necesar. - Ce faceți?
Rahat!
- Pistol cu electroșocuri! - Nu...
Încetați, e la pământ!
Crezi că poți lovi un polițist?
- Cod 10-990. Agent la pământ. - Îți place?
Eram inconștient în timpul acesta.
Mai vrei, muistule?
Îți place?
Doamne! Încetați! Nu-l mai loviți!
- Vă rog! - Încetați!
Când ați ajuns la fața locului, ați putut să observați
comportamentul șoferului?
Era nervos. Dumneavoastră, la fel.
Aveți o întrebare?
Erați înarmat?
Sunt polițist.
- Partenerul era. - Da.
Ați spus că vă temeați.
Ați luat în considerare posibilitatea că și Conrad Hensley se temea?
- Nu aveam de unde ști. - Nu aveați.
Erați înarmat. Partenerul dv. era înarmat. Șoferul era nervos.
Conrad Hensley a fost scos brusc și violent din vehicul
și izbit de mașină.
Apoi declarați că, deși vă era teamă,
nu v-ați gândit că și clientului meu îi era?
Sunt sigur că-i era teamă.
Și ați spus, că, de teamă,
v-ați lăsat influențat și de alte experiențe.
- Oare și Conrad s-a lăsat influențat? - Nu e o scuză.
Dacă s-a temut de moarte, nu are dreptul să se apere?
- Nu contra unui polițist. - Nu?
O persoană care se teme în mod rezonabil pentru viața sa
din cauza unui polițist nu are dreptul să se apere?
Îmi făceam treaba și el știa.
Deci, trageți concluzii
din ce credeți că știa clientul meu?
Trag concluzii...
Refuza să iasă din mașină și mi-am făcut treaba.
Am înțeles.
Martorul vă aparține.
V-ați recomandat drept polițist când ați ajuns la fața locului?
Am ajuns într-o mașină de poliție, în uniforme
și aveam insigne.
Și acuzatul a refuzat să se supună? A rezistat arestării?
Întocmai.
Mulțumesc.
Martorul e scuzat.
Domnule avocat, ar trebui să înțeleg
că sugerați că, dacă clientului îi era teamă,
avea dreptul să dea într-un agent de poliție?
Sugerez că statutul de polițist drept forță de ordine
nu l-a făcut să creadă că e în siguranță,
mai ales că era agresat de unul.
Conrad Hensley a atacat într-o nanosecundă, îngrozit,
și a ispășit o săptămână în Fulton.
Până la proces, nu ca pedeapsă.
A fost pedeapsă.
Electroșocurile.
Loviturile.
Să fie martor la un viol.
Să fie amenințat pentru că a ajutat o victimă.
Conrad Hensley a fost pedepsit.
Agentul Smith a vorbit despre contextul său.
Și clientul meu avea unul.
Și nu-mi pasă de niciunul. Doar legea contează aici.
Să trecem la asta!
Agentul care l-a arestat a recunoscut
și a depus mărturie că Conrad Hensley probabil se temea.
Un tânăr de 20 de ani de culoare, care a fost atacat violent
de un polițist în acest stat sau în oricare altul,
dar mai ales în acesta, a simțit frică.
Așa cum agentul s-a lăsat influențat de experiența sa,
simțindu-se îngrozit,
la fel s-a întâmplat și cu Conrad.
S-a temut pentru viața lui, ceea ce i-a dat dreptul legal
de a acționa în legitimă apărare.
Asta e legea.
După vizionarea filmării, niciun juriu nu va putea concluziona
că teama clientului era nejustificată.
Domnule judecător, domnul White vă cere
să vă substituiți judecata cu cea a juriului.
Nu.
Vă rog să recunoașteți
că, dacă faptele nu pot dovedi sarcina probei,
dacă dovezile nu pot confirma o condamnare,
atunci judecătorul e dator să le respingă.
Culoarea legii.
Pardon?
Inculpatul e acuzat
de agresiune asupra unui polițist
care a acționat rezonabil, sub culoarea legii.
Se pune întrebarea, în fața instanței, dacă polițistul a acționat rezonabil
și se va pune și în fața unui juriu.
Un juriu care trăiește în acest mediu și va putea aprecia pe deplin
atitudinea participanților.
Obișnuiți să-l citați pe Oliver Wendell Holmes.
Sufletul legii e experiența.
Curtea nu e un robot.
Nu aplică doar litera legii,
ci și bunul-simț
și experiența.
Pe marginea drumului,
Atlanta 2024.
Un polițist.
Un negru.
Dacă vă supuneți legii,
dreptății,
bunului-simț, corectitudinii,
mă supun și eu respectuos.
Hei, nu e necesar!
Încetați!
- Încetați! Lăsați-l! - Încetați! Îl răniți!
Pistol cu electroșocuri!
V-aș cere să faceți ce credeți
că e corect.
Domnule Jennings?
Statul menține faptele care susțin o condamnare
și susținem acuzațiile așa cum au fost depuse.
Și vă cere să vă înlocuiți judecata cu cea a juriului.
Ei bine,
nu sunt de acord.
Posibilitatea autoapărării nu poate fi exclusă în mod rezonabil.
Dacă procuratura nu dovedește sarcina probei,
atunci, legal, acuzațiile trebuie să fie retrase.
O fac prin prezenta.
Acuzatul poate pleca.
Cazul e respins.
Asta e tot?
Da.
S-a terminat?
S-a terminat.
Să mergem!
- O iei prea personal. - Cum altfel?
Gândesc ca un militar. Privește istoria!
Germanii ne-au fost inamici, apoi aliați.
Rușii, inamici, prieteni și iar inamici.
Totul e ciclic.
Fie că e vorba de iranieni, fie de irakieni.
Croker era un motiv să te dai jos din pat dimineața, să-l vânezi.
Vor mai fi și alții. Sunt destui idioți ca el.
- Nu pot privi așa lucrurile. - Ești nevoit.
Nu,
nu sunt.
Nu s-a terminat.
Nu pot să cred ce s-a întâmplat!
- Cum ai reușit? - Sincer, va părea o nebunie.
Tu ai reușit.
Poftim?
Am fost bun azi. Mai bun ca niciodată.
Dar ceva sau cineva a pus stăpânire pe mine.
Cred că tu.
Nu știu despre ce vorbiți, domnule White,
dar vă mulțumesc.
Da.
Am de ajuns la o conferință de presă. Hei! Ține-o tot așa!
Te iubesc nespus!
- Va fi o catastrofă. Îți spun. - Ba nu.
Deja am uitat jumătate din ce trebuie să zic.
Va fi bine!
Te descurci, Charlie. Te descurci.
OMUL DE 60 DE MINUTE
Mersi că ai venit, Wally.
Mă gândeam să-mi deschid o afacere de recuzită.
M-aș putea închiria ție exclusiv.
Nu te aduc ca recuzită.
- Maică-ta ți-a spus asta? - Glumeam.
Când te-am invitat la petrecere,
m-am gândit că, dacă vei vedea cum mă sărbătorește lumea,
ai putea să faci la fel.
- Măcar o dată. - Glumeam.
Nu-s mândru că moștenirea mea e ceva ce am făcut pe teren,
dar a însemnat mult pentru mulți.
Dacă faci ziua sau lumea cuiva mai bună,
dacă îi aduci bucurie, până și un strop,
tot e ceva.
Ziua aceea a fost acel ceva al meu.
Ziua acea
și cea în care te-ai născut.
Și cred că mama ta e mai distrusă decât mine.
N-ar trebui să spun asta, dar cineva trebuie să o facă.
Crezi că poate funcționa?
N-are de ce să nu. E mai simplă decât majoritatea ofertelor.
Nu-mi amintesc ultima dată când am băut limonadă,
poate niciodată așa.
Stai să-mi guști pulpele de pui!
Sirja. Bună!
Ai sunat groaznic. De parcă voiai să sari de pe o clădire.
O zi din alea. Acum sunt mai bine.
Nu mă minți! Îți pot citi fața!
De fapt, sunt cu Martha Croker acum.
E vreo problemă?
A făcut limonadă. Și are pui la cuptor.
S-ar putea întâmpla diseară.
Și asta mă face
să fiu anxios.
Câine mare și roșu, camionetă americană.
Se zvonește că Charlie este
foarte dotat în zona aia.
- Ia o pastilă! - Nu cred că ajunge.
- Ia două! - Niște vin?
Nu-ți mai plânge de milă!
Ia pastila, gândește-te la mine, fute ca un câine mare și roșu!
O placi pe femeia asta?
Cred că da.
Ia o pastilă!
M-am bucurat de zile de onoare și de zile care m-au onorat.
Azi le fac pe amândouă.
Sărbătorim și recunoaștem un om care ne-a oferit o zi pe care nimeni
de la Georgia Tech nu o va uita.
Cineva m-a întrebat mai devreme: „De ce azi? De ce acum?”
Păi, de ce nu?
Mai ales acum.
Trăim vremuri în care eroii sunt greu de găsit,
dar mă refer la eroi în adevăratul sens al cuvântului,
nu doar oameni care realizează lucruri mărețe, ci și cum o fac.
Un caracter și o demnitate care ne spun că e posibil
să ai succes
și să fii și nobil.
Charlie, vii lângă mine?
PRIMARUL LA PREMIEREA LUI CHARLIE CROKER
Va avea loc o altă ceremonie formală,
dar am marea plăcere
să îți ofer acestă minge comemorativă.
Când ai sărit în zona de apărare, inimile ne-au tresărit.
Ne-ai lăsat să gustăm ceva și mă bucur mult
să recunosc bucuria
pe care ne-ai oferit-o tuturor.
Omul de 60 de minute.
Da, Charlie!
Chiar nu știu ce să spun.
Știe exact ce va spune.
...mă simt onorat și umil.
Îi spuneam fiului meu, care e acolo... Hei, amice!
Îi spuneam că, pe atunci, credeam că e un meci ca oricare altul.
Nu știi cât de important poate fi un moment.
Te trezești în mijlocul lui și nu știi care îți e rolul.
Eram mândru să port uniforma Georgia Tech.
Am avut coechipieri grozavi.
Ironia, dle primar, e că unul candidează pentru postul tău.
Norm Bagovitch era un jucător de fotbal pe cinste, ascultați-mă!
Acum avem provocări mai mari
decât să ne batem pe titluri naționale, de aceea suntem norocoși să te avem, Wes.
Un primar care dă prioritate caracterului.
Bunătății.
Toată lumea aleargă de colo-colo, urmărind măreția,
și nu îndeajuns
bunătatea.
Când...
mă uit la minge, mă gândesc la amicul meu, Norm,
care a jucat alături de mine.
Chestia cu Norm e că...
El...
a fost un sportiv grozav.
Ce nu știți despre Norm,
dar poate că știți...
Nu de el avem nevoie ca primar.
Avem nevoie de oameni.
Avem nevoie de compasiune. De Wes.
Un om capabil să simtă și să vadă...
că toți suntem oameni.
Oricât de fragili am fi.
De slabi.
Mulțumesc de minge.
Voi fi mereu mândru de saltul făcut în acea zi.
Pe atunci, aveam o mantra.
„Azi e ziua în care voi fi mai bun.”
Simplă, dar m-a ajutat să alerg mai repede, să lovesc mai tare.
M-a făcut mai bun.
Cred că voi încheia cu asta.
Azi e acea zi.
Vă mulțumesc pentru această onoare.
- Sigur mai ai ceva de spus. - Am spus totul, Wes.
- O să ți-o trag în cur, frate! - Fă ce trebuie să faci!
Adânc în intestine.
Mulțumesc iar pentru această onoare.
A fost o trădare. A fost o nenorocită de trădare.
- Calmează-te! - Futu-i!
Am avut o înțelegere, apoi el s-a urcat acolo
și mi-a tras-o ca Benedict Arnold și Iuda, mai rău ca la Pearl Harbor!
- A mers binișor. - Futu-i!
- Wes! - Futu-i!
Roger, futu-i!
Bine.
Wes, verifică știrile!
Futu-i!
Nu contează ce minuni a făcut cu o minge,
umanizându-l pe Wes Jordan e poate cea mai mare minune a lui.
Primele reacții arată o creștere în popularitate,
majoritatea preferându-l pe Jordan.
Îți vine să crezi?
- Ăsta era planul? - Nu, am fost în pom, fără aripi.
Și zicalele le-am uitat. Așa de pierdut sunt.
Charlie, a venit Wismer Stroock.
Ce? Bine, vin imediat.
Hei!
Am fost mândru.
A fost tare ce ai făcut. A fost...
Sau ce n-ai făcut.
Nu vreau să fii mândru de mine, Wally.
Adică, vreau mai mult decât orice, dar...
Wiz.
Scuză-mă că am dat buzna!
Trebuie să fie important. Ce e?
Serena, Wally, ne scuzați o clipă!
Ce e, Wiz?
Am primit un telefon de la Mitchell Heilbronner,
avocat imobiliar.
- Îl cunosc. - Sunt sigur.
Îi reprezintă pe Herb Richman și pe alții.
A sunat legat de o nouă entitate,
„Câine Mare și Roșu SRL.”
- Poftim? - Herb e implicat și el.
La fel și Raymond Peepgrass.
De fapt, el o conduce.
Ai transferat o parte din Concourse Marthei și lui Wally.
Pentru acordul de divorț,
scutire de taxe, asigurare de viață.
- 28% Marthei, 28% unui trust lui Wally. - Treci la subiect!
- Un trust în care Martha e administrator. - Am zis să treci la subiect!
Ideea e că Câine Mare și Roșu SRL e în curs de a obține
un interes majoritar în Concourse.
Charlie!
Martha!
CRETINUL
Charlie!
Vrei să-mi iei Concourse?
- Afară! Ce mama mă-sii! - Vreau să vorbesc cu Raymond.
- Sun la poliție! - N-ai decât!
Dar în afara camerei, te rog! Vreau o clipă cu Raymond.
- Nu poți da buzna aici! - Afară, Martha!
Chem poliția chiar acum!
Crezi că o să-mi iei clădirea,
domnule Câine mare și roșu?
E o tranzacție legală.
Fosta mea soție și fiul meu nu-și vor transfera interesele
de la Concourse către compania ta.
Nu-i poți opri!
Spre norocul lor.
Măcar vor avea ceva.
Și tu. Asta e ideea?
Așa e!
Cum îndrăznești?
E timpul să îndrăznesc.
Dacă nu acum, când?
Câine mare și roșu, așa e.
Știi ce e un Macnab, Charlie? E o chestie scoțiană.
Când intri pe proprietatea altcuiva,
împuști o căprioară și un cocoș de munte
și prinzi un somon în râul lui,
în aceeași zi.
Ca Macnabul meu mare,
care primește Concourse.
„Mac-babardeală” e
și mai bun.
Atunci ți-o tragi cu nevasta proprietarului.
Deschide ușa!
- Poliția e pe drum. - Încă puțin!
Nu mai sunt un gândăcel, nu?
Ce faci acolo?
Charlie!
S-a încleștat.
Subtitrarea: Andra Foca