Adu!
Jsi v pořádku?
Ano, jsem.
Kolikrát ti to mám říkat?
Kdybys byla v pořádku, neodešla bys.
Záleží nám na tobě. Prostě se vrať.
Už tam jsi osm měsíců. To stačí.
Nepřipomínají ti ty děti Abhiho?
Už musím jít. Ahoj.
-Zase si zavoláme. -Počkej, nepokládej to!
Pojď, Vedante.
Posaď se.
Budu tam za chvilku.
Můžu jít dovnitř, slečno?
Pojď.
I já jsem nováček, jako ty.
Chvíli trvá, než si člověk zvykne.
Který z nich?
Když jsem tu byla sama,
měla jsem pocit,
že někdo vešel a sedl si na tuhle židli.
Ale nikdo tu nebyl.
Ale slyšela jsem kroky.
Stalo se ti to někdy?
Víš, proč se to stalo?
Protože jsou moje uši zvyklé na hlučnou Kolkatu.
Někdy mám pocit,
že jsem pořád tam, uprostřed toho hluku.
To znamená, že se mi stýská.
Taky se ti stýská?
Co ti chybí nejvíc?
Večeře.
Co je na večeři tak zvláštního?
Vždycky večeříme s mámou a tátou společně.
Táta moc dobře vaří.
Vážně?
Příště ho poprosím o nějaké recepty.
Táta mě ale vyzvedne až za 4 měsíce.
Jsem tu pro tebe.
Co se stalo v děkanově domě tehdy v noci?
Chceš o tom se mnou mluvit?
Nevím, jak jsem se tam dostal a proč.
Přísahám, že si nic nepamatuju.
To je v pořádku.
Někdy, když se moc bojíme,
náš mozek si nic nepamatuje,
abychom neměli ošklivé vzpomínky.
Slečno, vážně jsem zabil ta štěňata?
Jsem magor?
Ne, nejsi.
Bez ohledu na to, co lidé říkají, důležité je, co si myslíš ty.
Nikoho tam nepouštěj.
Tentokrát mi neutečou.
Co jsi říkal?
Když nejsem magor,
tak proč nesmím do auly, slečno?
Dědo, já chci jet taky.
Adi, děti k hranicím nesmí.
Pojď, jdeme.
KAVÁRNA RAMAN
Dáme si čokoládový koktejl.
Potom půjdeme každý do své školy.
Dědo, taky mě opustíš?
Budu úplně sám.
Ne, Adi. Vůbec na to nemysli.
Dobře?
Proč brečí? Uplakánek.
Nejsem uplakánek.
Je to Adiho první den ve škole.
Aha, nastupuje později.
Budou si tě dobírat.
V jaké třídě?
Adi je v páté.
Já taky.
Já ti pomůžu. Jsem Ninad.
První den ve škole? Bun maska zdarma.
-Dobrý den. -Generál Jaisingh.
-Já jsem Raman. -Hele, když se mnou budeš kamarádit,
dostaneš kakaa a pečiva, kolik budeš chtít.
Platí?
A co chceš na oplátku?
Ochranu. Budeš mi pomáhat.
Nechtěl jsi náhodou pomoct ty mně?
Přidám k tomu bun maska. Platí?
-Dědečku. -Ano, chlapče?
-Zabalil jsi mi baterku? -Baterku?
Víš, že ji v noci potřebuju!
-Možná ten řidič... -Vezmi si moji.
Stejně ji nepoužívám.
Takže jsme tým?
Jako kakao a pečivo.
A je hotovo.
Jsem moc rád, že jste tady. Vlastně...
KAVÁRNA
-Promiňte. -Ano?
Nebývala tu Ramanova kavárna?
Už dávno ji prodal. Bude to tak 10 let.
Nikdo neví, kam potom šli. Dáte si pečivo?
-Dělám lepší než oni. -Ne, děkuji.
Všichni studenti by měli být v 8:00 usazeni v hlavní hale,
děkan Swamy bude mít uvítací projev
k zahájení oslav srazu ročníku 2007.
Pojď.
ROČNÍK 2007
Najdeme ti místo, ano? Posadíš se tady?
Hele, magor!
Zvládneš to?
To je skvělé, máš navrch!
Ne, tentokrát nechám ostatní...
-Pane, ten chlapec... -Já to zařídím.
Sarthaku, hele!
Sarthaku.
Myslel jsem, že jsem se vyjádřil jasně, že tu Vedant nesmí být.
Ano, ale čím víc ho budeme izolovat, tím bude osamělejší.
Jeho chování by se mohlo zhoršit.
-Nemůžu si dovolit... -Nemusíte.
Mám za Vedanta zodpovědnost. Vím, co dělám.
To doufám.
Pane důvěrníku, proč tam jsou ty chyby?
-Co to má být? -Aspoň že „Jamwal“ napsali správně.
Slečna Malvika Sethová!
Kde máš sako?
Udělali saka pro mazáky,
ale na jedinou holku v ročníku zapomněli, jako vždy.
Ty bláho.
Jsem považovaná za doprovod. Jako oni.
Jako oni?
Paní Malvika Jamwalová!
Jsi z tohohle ročníku ta nejúspěšnější.
Tehdy dcera učitele, dnes žena důvěrníka.
Já jsem z ročníku nejméně úspěšný.
Ukážu ti koně, který se jmenuje Kočka.
Ne „Kočka“, ale „Vločka“.
To je jedno!
Paní Jamwalová.
Je tak hezké být zpátky. Moc děkujeme za pozvání.
Potěšení je na naší straně. Posaďte se, brzy začneme.
-Děkujeme. -Hezkou zábavu.
Pojď.
-Ahoj. -Ahoj.
Paní Jamwalová, jo?
Trochu tě znám, tak je mi jasné,
že jestli jsi teď paní Jamwalová, tak on je pan Malvika Seth každým coulem.
Máš pravdu.
Vždycky jsem si myslel, že se mu líbíš.
Jen jsem nevěřil, že by se mohl líbit on tobě.
Co jsem měla dělat? Odjel jsi do Ameriky a zapomněl jsi na mě.
To ty ses rozešla se mnou.
Ale žerty stranou, moc mě mrzí to s tvým dědečkem.
Líbilo se mu v Americe?
Ne. Nesnášel to tam.
Příliš chladné počasí, nepřátelští lidé,
všichni jsou si tak vzdálení. Nedal jsem mu na výběr.
On byl vším, co jsem měl.
Byl pro tebe vším
už od dětství.
A Ninad...
Máš ponětí, kde je?
Adi, po našem rozchodu jsem šla dál.
Ani s jedním z vás jsem nemluvila.
Tehdy v aule
jsem se mu chtěl omluvit, jakmile přijde.
Byla to moje vina, ale mohli jsme si promluvit a vyřešit to.
A další den prostě odjel.
Úplně bez rozloučení.
Prostě zmizel!
Byl jsem tak naštvaný.
Nechtěl jsem s ním už nikdy mluvit.
Loni, když jsem přišel o dědečka,
jsem si uvědomil, co pro mě znamenal.
Opravdu jsem se ho snažil najít,
každý den jsem prohledával sociální sítě.
Dnes jsem byl i v kavárně Raman. Ale ta už nefunguje.
A tenhle sraz je moje poslední šance.
Jsem tu jen kvůli němu.
Dobré odpoledne.
Rád bych zde srdečně přivítal všechny naše mazáky
a jednu mazačku.
Letos jsme přišli o vzácného člena komunity školy Nilgiri Valley,
-o děkana Vyase. -Trenér Gas!
Třetí a poslední den tohoto setkání
slavnostně odhalíme jeho sochu.
Slyšel jsem, že o vás rád mluvil jako o svém šťastném ročníku,
protože se po vaší promoci stal děkanem.
Teď bych rád vyzval držitele řádu cti ročníku 2007,
Adhiraje Jaisingha.
Adi! Adi!
No tak, Adhiraji!
POSLEDNÍ DEN ŠKOLY
-Pane. -Poslední den, já vím.
Chci ti ale něco říct. Pokračuj v Americe v plavání.
Tvůj nepotřebný kamarád Ninad tě tam nebude zdržovat.
Trenére.
Dnes ti nikdo nebude kontrolovat boty.
Síla zvyku.
Zase za školou?
Prosím potlesk pro váženého přítele z Nilgiri Valley...
ROZLOUČENÍ S ROČNÍKEM 2007
No tak, Adi!
Zkrať to, prosím!
Škola mě naučila,
že když jste osamělí a někdo vám nabídne pomoc ve formě přátelství,
je v pořádku to přijmout.
Protože je náročné být na tomto světě sám.
Někdy je potřeba tým, jako kakao a pečivo,
aby společně bojoval proti hladovým příšerám, které na nás v životě číhají.
-Adi! -Do toho, Adi!
Do toho, Adi!
Řád cti...
Rychle!
Když jsem přišel na tuto školu jako dítě,
řekli mi, že se tento odznak uděluje výborným studentům,
kteří jsou výjimeční ve všech směrech.
Ale po všech těch letech jsem si uvědomil jednu věc.
Čest...
je v tom, jak se k lidem chováte.
Jak jsem tam dole seděl, ptal jsem se sám sebe,
když je náš přítel smutný,
jdeme si s ním promluvit?
Čest, výjimečnost, zásadovost.
I když nedostanete blýskavý odznak...
Supriyo!
...budete dobrým člověkem.
Ano?
Adu, jsi zpátky!
Vedante!
Co se stalo?
Co se děje?
Vedante!
-Zavolejte doktora. -Doktora Krishnana.
Je v pořádku?
-Teče mu krev z nosu. -Bože!
Nestůjte tam tak. Najděte ho.
Nebere telefon.
Proč lidi nedělají to, co mají?
Je ti zima?
Dobře. Odpočiň si.
-Dejte mu deku. -Jistě.
Má teplotu 35,5 °C.
A během tří dnů už dvakrát omdlel.
Mohla by to být epilepsie?
V jeho zdravotních záznamech jsem nic takového neviděl.
Pseudozáchvaty?
Omdlévání,
neschopnost mluvit, psychogenní výpadky.
Může to způsobit stres.
A co ten stres způsobuje?
Možná ta nová škola a nové prostředí.
Vlastně to může být cokoliv.
-Sestřičko? -Ano, doktore?
Nějaké další dokumenty?
Ne, jen tato složka.
Dobře.
Možná se zranil, když jsme ho sem nesli.
Adi!
Adi! Ninade!
Rychle sem.
Podal mi ruku a řekl: „Už se nemusíš bát. “
„Stínový kluk zůstal ve stínu školy. “
„Skrývá se před hladovými příšerami. “
My jsme ty hladové příšery, Nine?
Nechte toho.
„Jednoho dne přijel Kluk-fénix. “
Tvůj kluk.
Nechte toho, Suyashi!
-No tak, Adi! -Jdi do háje!
-Nech mě to číst. Je to sranda! -Nechte ho být.
„Podal mu ruku a řekl, “
-„že se už nemusí bát. “ -Nechte toho!
„Stínový kluk konečně vystoupil ze stínu“
„a zjistil, že může ovládat mysl jiných lidí. “
Jak může někdo, kdo neovládá svůj močový měchýř,
ovládat naši mysl, Nine?
Už toho nech, Suyashi!
Nechovej se jako debil!
Vrať mi to.
Uhni!
-Řekni mu to. -Hej...
Ukaž mu to.
Koukej,
inspirovali jsme se tvojí knihou,
-a něco ti nakreslili. -Nech toho, Suyashi!
Hele.
B
U
-Z... -To je Z.
-NA... Buzna. -Přesně.
Buzna.
Buzno!
Nesnáším to slovo.
Kreslení ti nepomůže, Ninade.
Musíš se bránit.
Stejně jako...
tvůj „Stínový kluk“.
Vystup ze stínu.
To není tak snadné, Adu.
Co bojem získám?
Děkan jim dá jen varování, ale mě by rovnou vyloučil.
Já nejsem jako ty. Mám strach.
Kámo,
já mám taky strach.
Přemýšlím nad tou Amerikou.
Děda tu bude sám.
Možná bych se na to měl vykašlat.
To ti nedovolím.
Několik nocí jsem nespal, abych ti vyplnil formuláře na stipendium.
A já jsem tu pro dědu jako ty pro mě.
Nikdy ti to neodpustím.
Hledá tě Suyash.
Dobrý den.
Hledal jsem toho kluka.
Vedanta. Odpočívá na ošetřovně.
Co se mu stalo?
Má někdy takové výpadky.
Řekl mi něco, co vím jenom já.
Zná vás?
Ne.
Řekl něco, co jste chtěl slyšet?
Když berete náhodné sdělení jako osobní vzkaz,
v psychologii se tomu říká Barnumův efekt.
Tak fungují horoskopy. „Dnes potkáte někoho speciálního“.
Kdo by tomu nechtěl věřit?
Každý, koho ten den potkáte, vám bude připadat speciální.
-Teď se cítím dost hloupě. -To ne.
Aspoň si nemyslíte, že Vedanta posedl duch děkana Vyase.
To je velmi populární teorie.
Trenér Gas.
Dobře jsem ho znal.
Byl tak líný, když ještě žil, že se tu určitě nepotuluje jako duch.
Ten kluk. Ten, který omdlel.
-Říkají mu magor, vrah štěňat. -Ahoj.
Mrzí mě, co jsem dnes odpoledne řekl.
Ty jsi můj největší úspěch.
Nejsem žádná trofej.
Byla sexy?
Zranil jsem se při plavání.
Ty myslíš jen na jedno, Suyashi.
Napijeme se dneska večer ve věži?
Není tam zamčeno?
Asi je, ale Kumaran je můj fanoušek.
Fanoušek? Viděl ses někdy v zrcadle?
Všechny ženy v Indii večer zapnou televizi,
aby viděly tenhle obličej.
Bývávalo.
Vlastně už v tom seriálu hrát nebudu.
Budu se soustředit na filmovou kariéru.
Mám hodně nabídek, ale znáte to.
Co to sakra děláš?
Staré dobré časy. Klid. Proč se tak rozčiluješ?
-Dospěj už! -Nechutné.
Není tady signál. Nudím se. Pojď dovnitř.
Ne, budeme tady. Je tu dobře.
Já jdu dovnitř.
Vážně nechci jít. Buďme tady.
Dobře.
Příště půjdu sama na předávání cen a na párty.
Stejně chtějí všichni vidět jen mě.
Dobře.
Jestli se teď nezvedneš a nepůjdeš se mnou, tak odjíždím.
Řidič je venku.
Vypadni.
Víš co? Jak chceš.
Teď se snažíš být chlapák,
ale za dvě minuty za ní poběžíš a budeš ji lákat zpět.
Jasně. Ty jsi odborník na ženy, co?
Tak jsi získal Malviku, která měla zlomené srdce.
Všichni jsme to ten poslední den viděli.
Poslední den?
Dev Malvice utíral slzy.
A co to říkal?
„Adhiraj je blbec. Vykašlal se na tebe.
„To by Dev nikdy neudělal. “ A pak se stalo co?
Malvika vešla do auly a...
A rozešla se se mnou.
Teď už to vím.
Dobrá práce, Deve.
Na zdraví!
Jdeme, je večeře.
Suyashi, kam jdeš?
-Omluvit se. -Aby tě Dev nepředběhl?
Jen se smějte. Uvidíme se později.
-Suyashi! -Nuly!
Nancy!
Kurva!
Jeden incident za druhým.
Celý večer jen odpovídám na otázky.
„Co je s tím klukem? Je mu dobře?“
„Vy se nestaráte o své studenty?“ Co jim mám říkat, Supriyo?
Má psychický problém, není snadné ho diagnostikovat.
Ale neprosil jsem vás,
aby se neúčastnil aktivit okolo srazu?
Chtěla jsem, aby mi důvěřoval a mluvil se mnou.
Supriyo, dal jsem vám jasné instrukce.
A protože jste je nerespektovala, vymklo se vám to z ruky.
Takže teď,
dokud nerozhodnu jinak, bude Vedant spát na ošetřovně.
-To ničemu nepomůže. -Rozhodnuto.
Už je to zařízené.
-Bude se cítit potrestaný. -Je to pro jeho dobro.
-Není to dobře. -Ale bude.
Alespoň na něj dohlédne sestřička.
Dohodnuto.
Děkuji.
Číslo, které voláte, je nedostupné.
Tak zatím.
Číslo, které voláte, je...
Zvedni to!
-Co se stalo? -Ona vážně odjela, kurva!
Suyashi, ten tvůj seriál už se netočí, že?
A teď tě opustila i holka.
Mluvíš na mě?
Jdi do prdele, ty vysloužilej muzikante!
Hej, chlapi. Klid!
V klidu, kámo.
Víš, že je přirozené být naštvaný, když...
máš depresi.
Proč to děláš, kámo?
Mimochodem, někde jsem četl, že chodíš na psychoterapii.
-Ano, chodím... -Chlapi!
No tak!
-Jsi v pořádku? -Jsem v pohodě, je on v pohodě?
Říká se, že tyrani šikanují druhé, aby skryli vlastní slabosti.
Proto jsi mě šikanoval, viď?
To bylo před 15 lety! Přenes se přes to!
-Nechte toho! -Bavilo tě mě trápit!
Suyashi, uklidni se.
Suyashi, mám nápad, jak přestat na Nancy myslet.
Učitelé nám zítra budou hrát hru.
Neuděláme to samé?
-Suyash bude mít hlavní roli. -Jak jinak.
Dejte, prosím, Vedantovi večeři.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Hele, učitel flirtuje s učitelkou.
Jak mu je?
Asi o něco lépe, ale moc nemluví.
Takže je těžké říct, co ho trápí.
Nebo kdo.
Všichni si myslí, že se děti bojí testů,
učitelů a vychovatelů.
Ale ve skutečnosti
se nejvíc bojí jeden druhého.
Když se v ložnici zhasnou světla, dějí se tam věci.
Myslíte, že ho šikanují?
Dost pravděpodobně.
Můžu s ním promluvit?
Můžete to zkusit.
Nechutná ti to?
Co děláš s kapesným?
Šetřím si.
Koupím si něco v Trevorově čokoládovně, až budu doma.
Mají nejlepší burgery.
Mají i bonbony se superhrdiny.
Máš rád superhrdiny?
Tak to určitě znáš Stínového kluka.
Neznáš?
Stínový kluk tady studoval.
Byl velmi...
vyděšený z hladových příšer.
Bál se, že ho dostanou.
Tak se před nimi schovával ve tmě.
Ve stínu.
Jako já?
Je toho víc.
Jednoho dne byl velmi smutný a plakal sám ve tmě,
a Kluk-fénix ho přišel zachránit.
Nabídl mu svou ruku a řekl:
„Vyjdi z temnoty. Spolu ty příšery porazíme. “
Jakmile byl na světle,
uvědomil si, že má nadpřirozené schopnosti.
Uměl ovládat mysl jiných lidí.
Takže svou myslí zamkl všechny příšery v místnosti a nechal je o hladu,
takže se navzájem sežraly a zničily se.
Víš, jaké z toho plyne ponaučení?
Ty jsi Stínový kluk a když ti nějaký Kluk-fénix nabídne pomoc,
měl bys ji přijmout.
Také budeš mít své superschopnosti.
A pak...
se můžeš bránit, Nine...
Můžeš se bránit, Vedante.
Je ti teplo?
Tak už spinkej.
Mami?
Omlouvám se, paní.
Můžu také vystoupit ze stínu?
Taky tě trápí ty hladové příšery?
Slibuju, že když mě necháš...
Nedovolím, aby se k tobě dostaly.
-Budou problémy... -Nebudou, pojď.
-Dnes nikoho nenechám vyspat. -Ne, kámo...
Půjdeme ke každému do pokoje a vystřelíme si z nich.
Ne. Musíš pochopit...
Dnes večer mazáky navštíví duch, co třese postelí.
STÍNOVÝ KLUK
Nechte toho, prosím!
Nesnažte se mě vyděsit mým vlastním vtípkem.
Nechte toho!
No tak, chlapi!
Nemůžu dýchat.
Není to vtipné!
Nechte mě být, prosím.
Kreativní dohled: Tomáš Lenikus