Adu.
Er du okay?
Ja, jeg har det fint.
Hvor tit skal jeg sige det?
Havde du det fint, var du ikke rejst.
Vi holder af dig. Kom tilbage.
Du har været der otte måneder. Det er nok.
Minder børnene dig ikke om Abhi?
Jeg må løbe. Farvel.
-Vi tales ved. -Vent, læg ikke på!
Kom, Vedant.
Tag plads.
Jeg er der straks.
Må jeg komme ind?
Kom.
Er du klar over, at jeg også er ny her?
Det tager tid at vænne sig til det.
Hvilken en?
Da jeg var alene herinde,
følte jeg,
at nogen kom ind og satte sig i stolen.
Men der var ingen.
Men jeg hørte trin.
Har du prøvet det?
Ved du, hvorfor det skete?
Fordi mine ører stadig er vant til Kolkatas larm.
Nogle gange føler jeg,
at jeg er tilbage i den larm.
Det betyder, at jeg savner mit hjem.
Savner du også dit hjem?
Hvad savner du mest?
Aftensmad.
Hvad er specielt ved det?
Mor, far og jeg spiser altid sammen.
Far er god til at lave mad.
Virkelig?
Jeg må spørge ham om opskrifter.
Men min far henter mig først efter fire måneder.
Jeg er her.
Hvad skete der ved dekanens bungalow den aften?
Vil du tale med mig om det?
Jeg kan ikke huske, hvordan eller hvorfor jeg kom derhen.
Jeg husker virkelig ikke noget.
Det er okay.
Når vi er bange,
holder hjernen op med at lave minder,
så vi ikke husker de dårlige ting.
Slog jeg virkelig de hvalpe ihjel?
Er jeg psykopat?
Det er du ikke.
Uanset hvad folk siger, er det, du tænker herinde, det vigtige.
Lad ikke nogen komme derind.
Denne gang slipper de ikke væk.
Hvad sagde du?
Hvis jeg ikke er psykopat,
hvorfor må jeg så ikke være i aulaen?
Bedstefar, jeg vil også med.
Adi, børn er ikke tilladt ved grænsen.
Kom med.
Lad os tage en kakaomilkshake.
Så tager vi til hver vores skole.
Bedstefar, forlader du mig også?
Så er jeg helt alene.
Nej, Adi, bliv ved uanset hvad.
Okay?
Hvorfor græder han? Pivskid.
Jeg er ikke en pivskid.
Det er Adis første skoledag.
Åh, sen optagelse.
Du bliver smadret.
Hvilken klasse?
Adi skal gå i femte.
Også mig.
Jeg redder dig. Jeg hedder Ninad.
Er det hans første skoledag? Så giver jeg bolle med smør.
-Goddag. -Brigadechef Jaisingh.
-Jeg hedder Raman. -Hør, hvis du vil være min ven,
får du ubegrænset kakao og boller med smør.
Aftale?
Og til gengæld?
Beskyttelse. Du redder mig.
Ville du ikke redde mig?
Jeg tilbyder også boller med smør. Aftale?
-Bedstefar. -Ja, søn.
-Har du pakket min lommelygte? -Lommelygte?
Du ved, jeg har brug for den om natten!
-Chaufføren... -Tag min.
Jeg bruger den alligevel ikke.
Er vi et team?
Som bolle med smør og kakao.
Det er gjort.
Det glæder mig, I er her. Faktisk...
-Undskyld mig. -Ja.
Lå Raman Cafe ikke her?
Han solgte den for ti år siden.
Ingen ved, hvor de tog hen. Vil du have en bolle med smør?
-Jeg laver den bedre end dem. -Ellers tak.
Alle elever til samling kl. 8.00
til velkomsttalen af dekan Swamy,
som sætter gang i festlighederne for årgang 2007.
Kom.
ÅRGANG 2007
Vi finder en plads til dig. Her?
Se, psykopaten.
Klarer du dig?
Fint, og du har også hovedrollen.
Nej, denne gang lader jeg...
-Det barn... -Lad mig klare det.
Sarthak, se!
Sarthak.
Supriya, jeg troede, jeg gjorde det klart, at Vedant ikke kan være her.
Ja, men jo mere vi isolerer ham, jo mere ensom bliver han.
Hans opførsel kan blive værre.
-Det duer... -Det er forstået.
Jeg tager ansvaret for ham. Jeg ved, hvad jeg gør.
Det håber jeg.
Bestyrelsesmedlem, hvorfor stavefejlene?
-Hvad er det? -I det mindste stavede de Jamwal rigtigt.
Hallo! Fr. Malvika Seth!
Hvor er din blazer?
De lavede blazere til gamle elever.
Årgangens eneste pige blev som altid glemt.
Sikke noget.
Nu er jeg bare en ledsager. Ligesom dem.
Ligesom dem?
Fru Malvika Jamwal.
Du præsterede højest på denne årgang.
En lærers datter, et bestyrelsesmedlems kone i dag.
Jeg præsterede lavest på årgangen.
Lad mig vise dig hesten Baller.
Hvad? Ikke "Baller", "Balder. "
Ja, ja.
Fru Jamwal.
Det er rart at være tilbage. Mange tak.
Så lidt. Sid ned. Vi starter snart.
-Tak. -Hyg jer.
Kom.
-Hej. -Hej.
Fru Jamwal?
Jeg kender dig lidt, så jeg er sikker på,
at selvom du er fru Jamwal, er han hr. Malvika Seth på alle måder.
Præcis.
Jeg fornemmede, han kunne lide dig.
Jeg troede bare ikke, det var gengældt.
Hvad kunne jeg gøre? Du tog til Amerika og glemte mig.
Hallo! Du slog op med mig.
Når det er sagt, er jeg ked af det med din bedstefar.
Kunne han lide Amerika?
Nej. Han hadede det.
"Her er koldt, og folk er ikke venlige.
"Alting er så utilnærmeligt. " Jeg gav ham intet valg.
Han var jo alt, jeg havde.
Du har ikke haft andre,
siden du var barn.
Og Ninad.
Ved du, hvor han er?
Efter vi slog op, kom jeg videre.
Jeg talte ikke med nogen af jer.
I aulaen den dag
tænkte jeg ikke på andet end at sige undskyld til ham.
Jeg ved, det var min skyld, men vi kunne have talt om det og løst det.
Dagen efter var han bare væk.
Uden at sige et ord eller møde mig.
Han tog bare af sted.
Jeg var så vred.
Jeg besluttede aldrig at tale med ham igen.
Da jeg mistede bedstefar sidste år,
indså jeg, hvad han betød for mig.
Jeg forsøgte at finde ham.
På de sociale medier, overalt.
Jeg tog til Raman Cafe i morges, men den er lukket.
Jeg ser denne genforening som min sidste chance.
Jeg er her kun for ham.
Godeftermiddag.
Jeg vil gerne byde velkommen til alle gamle drenge
og pigen.
I år har vi mistet et kært medlem af Nilgiridalens Skoles fællesskab.
-Dekan Vyas. -Coach Gas!
På genforeningens tredje og sidste dag
indvier jeg hans mindestatue.
Jeg har hørt, at han omtalte jer som sit heldige hold,
og han blev valgt som dekan, efter I dimitterede.
Nu vil jeg hidkalde æressværdet for årgang 2007,
Adhiraj Jaisingh.
Adi!
Kom nu, Adhiraj!
SIDSTE SKOLEDAG - 2007
De kalder på dig.
-Ja. -Det er sidste dag.
Men jeg vil fortælle dig noget. Bliv ved med at svømme i Amerika.
Der kan din uduelige ven Ninad ikke forstyrre dig.
Coach.
Ingen tjekker dine sko i dag.
Det er en vane.
Pjækker du igen?
Giv en hånd til jeres kammerat fra Nilgiridalens...
FARVEL ÅRGANG 2007
Kom så, Adi!
Hold det kort!
Skolen har lært mig,
at når man er alene, og nogen rækker hånden ud til en,
må man gerne tage imod den.
For det er hårdt at klare sig alene i verden.
Nogle gange kræver det et team, som kakao og bolle med smør,
for at slås med de sultne monstre, der venter os ude i verden.
-Adi! -Kom så, Adi!
Kom så, Adi!
Æressværdet...
Bro, skynd dig!
Da jeg begyndte på skolen som barn,
blev jeg fortalt, at emblemet blev tildelt en elev,
der er enestående på alle måder.
Men efter alle disse år har jeg forstået en ting.
Ære handler om,
hvordan man behandler folk.
Da jeg sad dernede, tænkte jeg på,
om vi talte med vores ven,
når han var ked af det.
Ære, dygtighed, integritet.
Selv hvis man ikke får et skinnende emblem...
Supriya!
...kan man være god.
Ja?
Adu, du er tilbage!
Vedant!
Hvad skete der?
Hvad er der galt?
Vedant!
-Tilkald lægen. -Tilkald dr. Krishnan.
Er han okay?
-Hans næse bløder. -Åh gud!
Stå ikke bare der! Find ham!
Han tager ikke telefonen.
Hvorfor står folk bare og glor!
Fryser du?
Godt. Få noget hvile.
-Hent et tæppe. -Ja.
Hans temperatur er 35,5.
Han er besvimet to gange de seneste tre dage.
Kan det være epilepsi?
Jeg har tjekket hans journal. Det er ikke nævnt.
Pseudoanfald?
Besvimelse,
ikke at kunne tale, psykogene blackouts.
Stress kan forårsage det.
Hvorfor er han stresset?
Måske en ny skole og et nyt miljø.
Det kan være alt muligt.
-Sygeplejerske. -Ja, doktor?
Andre papirer?
Nej, kun den ene journal.
Okay.
Måske kom han til skade, da vi bar ham.
Adi!
Adi! Ninad!
Hurtigt!
Han gav ham sin hånd og sagde: "Du skal ikke være bange.
"Skyggedrengen blev i skyggerne på skolen.
"Han gemte sig for de sultne monstre. "
Er vi de sultne monstre, Nina?
Stop nu.
"Indtil en dag hvor Føniksdrengen kom. "
Din kæreste.
Hold op, Suyash!
-Kom nu, Adi! -Skrid!
-Lad mig læse. Det er sjovt. -Stop.
"Han gav ham sin hånd og sagde:
-"Du skal ikke være bange længere". -Stop det!
"Skyggedrengen trådte endelig ud af skyggen
"og opdagede, at han kunne kontrollere folks hjerner. "
Hvordan kan en, der tisser i bukserne,
kontrollere folks hjerner?
Stop det, Suyash!
Stop det pis.
Giv mig den.
Flyt dig!
Hey...
Vis ham det!
Se,
inspireret af din tegneserie,
-har jeg lavet en tegning til dig. -Stop!
Se.
H
O
-M... -Det er et M.
-O... Homo. -Det er rigtigt.
Homo.
Homo!
Jeg hader det ord.
At tegne vil ikke hjælpe dig.
Du må kæmpe imod.
Ligesom...
...din Skyggedreng.
Træd ud af skyggerne.
Så let er det ikke, Adu.
Hvad får jeg ud af at kæmpe?
Dekanen giver dem en advarsel, men jeg bliver smidt ud.
Jeg er ikke som dig. Jeg bliver bange.
Mand,
jeg bliver også bange.
Jeg genovervejer det med Amerika.
Bedstefar ender alene her.
Måske burde jeg glemme det.
Det tillader jeg ikke.
Jeg blev oppe om natten og udfyldte din ansøgning.
Og jeg er her for bedstefar, som du er her for mig.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Suyash leder efter dig.
Hej.
Jeg ledte efter den dreng.
Vedant. Han hviler sig på sygeafdelingen.
Hvad skete der?
Han får sommetider blackouts.
Han sagde noget, som kun jeg ved.
Kender han dig?
Nej.
Var det noget, du ønskede at høre?
Et tilfældigt udsagn opfattet personligt
kaldes Barnum-effekten indenfor psykologi.
Sådan fungerer horoskoper. "Du vil møde en særlig person i dag".
Hvem ønsker ikke at tro på det?
Enhver du møder den dag, vil føles særlig.
-Nu føler jeg mig dum. -Nej, nej.
Du troede trods alt ikke, at dekan Vyas' spøgelse havde besat Vedant.
Det er en populær teori på skolen.
Coach Gas.
Jeg kendte ham rigtig godt.
Han var så doven, at han umuligt kan gå rundt som spøgelse nu.
Knægten. Ham, der besvimede.
-De kalder ham psykopat-hvalpe-morder. -Hej.
Jeg er ked af det, jeg sagde i eftermiddags.
Du er min største præstation.
Jeg er ikke en trofæhustru.
Er hun lækker?
Jeg har en svømmeskade.
Din hjerne har kun et spor, Suyash.
Lad os tage en drink ved klokketårnet.
Er det ikke låst mere?
Sikkert, men Kumaran er fan af mig.
Fan? Har du set dig selv i spejlet?
Hver aften klokken ni tænder mødrene i Indien
deres tv for at se mit fjæs.
Det plejede de.
Jeg har forladt serien.
Jeg fokuserer på min filmkarriere.
Jeg får mange tilbud, men du ved, hvordan det er. Jeg...
Hvad fanden, mand?
For gammelt venskabs skyld. Slap af.
-Bliv dog voksen! -Klamt.
Der er ingen telefonforbindelse. Jeg keder mig. Lad os gå.
Lad os slappe af her. Her er rart.
Jeg går ind.
Jeg vil ikke ind. Lad os blive.
Okay.
Måske tager jeg til prisuddeling og fester alene næste gang.
De kommer jo for at se mig.
Okay.
Rejser du dig ikke og går med, skrider jeg.
Chaufføren er udenfor.
Smut.
Okay. Fint nok.
Du er macho nu,
men om to minutter løber du efter hende.
Ja. For du er jo ekspert i piger, ikke?
Sådan vandt du en sønderknust Malvika.
Vi så det den sidste dag.
Den sidste dag?
Dev tørrede Malvikas tårer væk.
Og hvad sagde han?
"Adhiraj er sådan en idiot. Han brændte dig af.
"Det ville Dev aldrig gøre. " Og hvad skete der så?
Malvika gik ind i aulaen og...
Og slog op med mig.
Nu ved jeg det.
Flot, Dev.
Skål.
Skål for det.
Sidsteårselever, så er det tid til mad.
Suyash, hvor skal du hen?
-Han skal sige undskyld. -Så Dev ikke tager hende?
Grin bare. Vi ses senere.
-Suyash! -Tabere.
Nancy.
Fuck!
Den ene hændelse efter den anden.
Jeg har svaret på spørgsmål hele aftenen.
"Hvad er der galt med det barn?" "Er han utilpas?"
"Passer du ikke godt på dine elever?" Hvad svarer jeg dem, Supriya?
Det er en psykisk lidelse, som er svær at diagnosticere.
Men sagde jeg ikke,
at du skulle holde ham fra vores genforening?
Jeg vil gerne have, han stoler på mig.
Jeg var klar og tydelig med mine instrukser.
Og fordi du ikke fulgte dem, løb tingene af sporet.
Indtil videre
skal Vedant sove i sygeafdelingen.
-Dårlig idé. -Det er afgjort.
Det er arrangeret.
-Det er en straf. -Det er for hans eget bedste.
-Det er ikke godt. -Jo.
I det mindste holder en sygeplejerske øje med ham.
Afgjort.
Tak.
Nummeret er ikke tilgængeligt.
Vi ses senere.
Nummeret er ikke tilgængeligt.
Tag den nu.
-Hvad er der sket? -Hun skred sgu!
Suyash, din tv-serie er stoppet, ikke?
Og nu har din kæreste forladt dig.
Du skulle nødig snakke.
Skide arbejdsløse musiker.
Rolig, venner.
Det er okay.
Det er naturligt at være vred og irritabel, når man er...
...I ved, deprimeret.
Hvorfor, mand?
Jeg har læst, at du går til psykolog.
-Det gør jeg. Og... -Gutter!
Stop nu.
-Er du færdig? -Jeg er. Er han?
Mobbere terroriserer jo andre for at skjule deres egen usikkerhed.
Derfor mobbede du mig, ikke?
Det er 15 år siden. Kom over det!
-Stop nu. -Du nød at terrorisere mig!
Suyash, fald ned.
Suyash, jeg har en idé, der kan få dine tanker væk fra Nancy.
Lærerne opfører et skuespil i morgen.
Skal vi ikke gøre det samme?
-Suyash får hovedrollen. -Det er klart.
Giv Vedant hans mad.
-Hej. -Dav.
Se, en lærerflirt.
Hvordan har han det?
Lidt bedre, men han taler ikke meget.
Så det er svært at sige, hvad der går ham på.
Eller hvem.
Vi tror alle, at børn frygter eksamener,
lærerer og bestyrere mest.
Men faktisk
frygter børn mest hinanden.
Der sker ting på en sovesal, når lyset slukkes.
Tror du, han bliver mobbet?
Det er sandsynligt.
Må jeg tale med ham?
Hvis han vil.
Kan du ikke lide gulab jamun?
Hvad bruger du så dine lommepenge på?
Jeg gemmer dem.
Jeg vil købe slik fra Trevors chokoladefabrik, når jeg kommer hjem.
Jeg elsker deres burger.
De har endda superhelteslik.
Kan du lide superhelte?
Så må du kende "Skyggedreng".
Gør du ikke det?
Skyggedreng var elev her.
Han var meget...
...bange for monstre her.
Han troede, de ville æde ham.
Derfor gemte han sig i mørket.
I skyggerne.
Ligesom mig?
Der er mere.
En dag, da han var trist og græd i mørket,
kom Føniksdreng og reddede ham.
Han gav ham hånden og sagde:
"Kom ud af mørket. Sammen bekæmper vi monstrene. "
Da han var ude i lyset,
gik det op for ham, at han havde superkræfter.
Han kunne kontrollere folk med sin hjerne.
Han brugte den til at låse monstrene inde i et rum, hvor de sultede,
så de begyndte at spise hinanden og derfor døde.
Forstår du moralen?
Hvis du er Skyggedreng, og Føniksdreng tilbyder dig sin hånd,
så skal du tage den.
Du får også dine superkræfter.
Og så...
...kan du kæmpe imod, Nina...
Så kan du kæmpe imod, Vedant.
Er du varm nok?
Læg dig til at sove.
Mor?
Frue, undskyld.
Kan jeg også træde ud af skyggerne?
Går de sultne monstre også dig på?
Jeg lover, at får jeg lov,
så får de ikke lov at nærme sig.
-Glem det, kom. -Der bliver ballade.
-Jeg lader ikke nogen sove i nat. -Nej, mand...
Vi tager pis på alle.
Få ham til at forstå...
I nat vil sengerystespøgelset besøge de gamle elever.
SKYGGEDRENG
Hold op!
I prøver at skræmme mig med min egen joke.
Stop nu!
Vær nu søde.
Jeg kan ikke få vejret.
Det er ikke sjovt!
Slip mig!
Tekster af: Emil Tolstrup
Kreativ supervisor: Lotte Udsen