Adu!
Alt i orden?
Ja da.
Har sagt det mange ganger.
Hvis alt var i orden, hadde du ikke dratt.
Vi bryr oss om deg. Bare kom tilbake.
Du har vært der i åtte måneder. Det er nok.
Minner ikke barna deg om Abhi?
Jeg må gå nå. Ha det.
-Snakkes senere. -Vent, ikke legg på!
Kom, Vedant.
Sett deg.
Jeg er der om et øyeblikk.
Kan jeg komme inn, frøken?
Kom.
Selv jeg er nybegynner, som deg.
Det tar litt tid å tilpasse seg.
Hvilken?
Da jeg var alene på rommet nå,
føltes det som...
...noen kom inn og satte seg på denne stolen.
Men det var ingen her.
Men jeg hørte skritt.
Har det noen gang skjedd deg?
Vet du hvorfor det skjedde?
Fordi ørene mine fortsatt er vant til Kolkatas støy.
Noen ganger føler jeg
at jeg fortsatt er der midt i bråket.
Det betyr at jeg har hjemlengsel.
Har du også hjemlengsel?
Hva savner du mest?
Middag.
Hva er spesielt med middag?
Mamma, pappa og jeg spiser alltid sammen.
Pappa er en veldig god kokk.
Er han?
Da spør jeg ham om oppskrifter neste gang.
Men pappa kommer ikke og henter meg før om fire måneder.
Jeg er her.
Vedant, hva skjedde i dekanens bungalow den kvelden?
Vil du snakke med meg om det?
Jeg husker ikke hvordan jeg kom dit og hvorfor.
Jeg sverger, jeg husker ingenting.
Det er greit.
Når vi er veldig redde,
slutter hjernen å lage minner
så vi ikke husker det vonde.
Drepte jeg virkelig de valpene?
Er jeg psykopat?
Nei, det er du ikke.
Uansett hva folk sier, Vedant, er det viktig hva du tenker her.
Ikke la noen komme inn dit.
Denne gangen slipper de ikke unna.
Hva sa du?
Hvis jeg ikke er psykopat,
hvorfor får jeg ikke komme inn i forsamlingssalen?
Bestefar, jeg vil også bli med.
Adi, barn er ikke tillatt på grensen.
Kom igjen.
Vi tar en sjokolademilkshake.
Så drar vi begge til våre respektive skoler.
Bestefar, skal du også forlate meg?
Jeg blir helt alene.
Kjør på uansett, Adi.
Greit?
Hvorfor gråter han? Sutrekopp.
Jeg er ingen sutrekopp.
Det er Adis første dag på skolen.
Å, sent inntak.
Du blir banket.
Hvilken klasse?
Femte.
Jeg også.
Jeg skal redde deg. Jeg er Ninad.
Er det hans første skoledag? Da spanderer jeg brødet.
-Hallo. -Brigadegeneral Jaisingh.
-Jeg er Raman. -Hvis du vil være min venn,
er det ubegrenset med sjokolademelk og brød.
Avtale?
Og til gjengjeld?
Beskyttelse. Du redder meg.
Skulle ikke du redde meg?
Jeg tilbyr brød også. Avtale?
-Bestefar. -Ja, gutt.
-Pakket du lommelykten min? -Lommelykt?
Du vet jeg trenger den om natten!
-Jeg tror sjåføren... -Du kan ta min.
Jeg bruker den ikke uansett.
Så er vi et team?
Som brød og sjokolademelk.
Det er gjort.
Så bra at dere er her. Faktisk...
-Unnskyld meg. -Ja.
Var ikke dette Raman Cafe?
Han solgte den for en stund siden. Nesten ti år nå.
Ingen vet hvor de ble av. Vil du ha brød?
-Jeg lager dem bedre enn dem. -Nei takk.
Alle elever skal sitte i hovedsalen innen 08.00
for velkomsttalen til dekan Swamy
for å åpne gjenforeningen for 2007-kullet.
Kom igjen.
2007-KULLET
Vi finner en plass til deg. Sitter du her?
Se, psykopaten!
Går det bra?
Det er flott, og du spiller hovedrollen også.
Nei, denne gangen lar jeg de andre...
-Det barnet... -Jeg tar meg av det.
Sarthak, se!
Sarthak.
Supriya, jeg trodde jeg gjorde det klart at Vedant ikke kan være her.
Ja, men jo mer vi isolerer ham, jo mer ensom føler han seg.
Oppførselen hans kan bli verre.
-Jeg kan ikke... -Du trenger ikke.
Jeg er ansvarlig for Vedant. Jeg vet hva jeg gjør.
Det håper jeg.
Herr styremedlem, hva er det med stavefeilene?
-Hva er dette? -De stavet i hvert fall Jamwal riktig.
Hei! Frøken Malvika Seth!
Hvor er blazeren din?
De laget blazere til gamlegutta.
Den eneste jenta ble glemt som vanlig.
Å, kjære!
Jeg er bare et følge nå. Som dem.
Som dem?
Fru Malvika Jamwal!
Du er den smarteste i kullet.
En lærerdatter da, et styremedlems kone i dag.
Jeg er den minst vellykkede i kullet!
Jeg viser deg en hest som heter katt.
Ikke "katt", den heter "Billy".
Samme det!
Fru Jamwal.
Det er så hyggelig å være tilbake. Tusen takk.
Gleden er vår. Sitt. Vi starter snart.
-Takk. -Kos dere.
Kom.
-Hei. -Hei.
Fru Jamwal?
Jeg kjenner deg litt. Så jeg vet at
siden du er fru Jamwal, må han være herr Malvika Seth på alle måter.
Det stemmer.
Hadde alltid på følelsen at han likte deg.
Så bare ikke for meg at du likte ham.
Hva kunne jeg gjøre? Du dro til USA og glemte meg.
Hallo! Det var du som slo opp med meg.
Men spøk til side, Adi, det var leit med bestefaren din.
Likte han seg i USA?
Å, nei! Han hatet det.
"Det er så kaldt her, folk er så uvennlige,
"alt er så fjernt. " Jeg ga ham ikke så mye valg.
Han var tross alt alt jeg hadde.
Han var alt du hadde...
...helt siden barndommen.
Og Ninad.
Aner du hvor han er?
Adi, etter at vi slo opp, gikk jeg videre.
Jeg snakket ikke med noen av dere.
I forsamlingssalen den dagen
tenkte jeg bare på å si unnskyld når han kom.
Jeg vet det var min feil, men vi kunne snakket ut om det.
Og neste dag dro han bare.
Uten å si et ord eller møte meg.
Bare stakk!
Jeg var så sint.
Jeg besluttet å aldri snakke med ham igjen.
I fjor da jeg mistet bestefar,
innså jeg hva han betydde for meg.
Jeg prøvde virkelig å finne ham,
lette på sosiale medier hver dag.
Jeg dro til Raman Cafe i morges. Men den er stengt.
Og denne gjenforeningen er min siste sjanse.
Jeg er her bare for ham.
God ettermiddag.
Jeg vil ønske velkommen til alle gamlegutta våre
og gamlejenta.
I år har vi mistet et dyrebart medlem av Nilgiri Valley-samfunnet,
-dekan Vyas. -Trener Gass!
På tredje og siste dag av gjenforeningen
innvier vi minnestatuen hans.
Han kalte dere lykkekullet hans,
siden han ble dekan etter at dere gikk ut.
Jeg vil nå be æressverdet for 2007-kullet komme opp,
Adhiraj Jaisingh.
Adi!
Kom an, Adhiraj, gutten min!
SISTE SKOLEDAG 2007
De roper på deg.
Siste dag, jeg vet det.
Men jeg vil fortelle deg noe. Fortsett å svømme i Amerika, ok?
Din ubrukelige venn Ninad vil ikke være der og forstyrre deg.
Trener.
Ingen sjekker skoene dine i dag, gutten min!
Gammel vane.
Skulking igjen?
En applaus for deres medelev...
FARVEL 2007-KULLET
Kom igjen, Adi!
Gjør det kort!
Skolen lærte meg at
når du er alene og noen strekker ut en vennskapelig hånd,
er det greit å ta den.
For det er tøft å klare seg alene i verden.
Av og til trengs et team, som sjokolademelk og brød,
som sammen kjemper mot de sultne monstrene som venter på oss i verden utenfor.
-Adi! -Kom igjen, Adi!
Kom igjen, Adi!
Æressverdet...
Kjapp deg!
Da jeg begynte på denne skolen som barn,
ble jeg fortalt at dette merket tildeles den fremragende eleven
som er eksepsjonell på alle måter.
Men etter alle disse årene har jeg innsett én ting.
Ære...
...er hvordan du behandler folk.
Mens jeg satt der nede akkurat nå, spurte jeg meg selv:
Da vennen vår var lei seg,
gikk vi og snakket med ham?
Ære, fortreffelighet, integritet.
Selv om du ikke får et skinnende, glitrende merke for det...
Supriya!
...kan du være en god person.
Ja?
Adu, du er tilbake!
Vedant!
Hva skjedde?
Hva er galt?
Vedant!
-Ring legen. -Ring dr. Krishnan.
Går det bra?
-Han blør neseblod. -Herregud!
Ikke bare stå der! Finn ham!
Han tar ikke telefonen.
Hvorfor gjør ikke folk det de skal?
Fryser du?
Bra. Hvil deg litt.
-Hent et teppe. -Greit.
Temperaturen er 35,5.
Og han har besvimt to ganger de siste tre dagene.
Kan det være epilepsi?
Jeg sjekket sykejournalen. Det står ingenting om det.
Pseudoanfall?
Besvimer,
klarer ikke å snakke, psykogene blackouter.
Stress kan forårsake det.
Hva er årsaken til stresset?
Kanskje en ny skole og et nytt miljø.
Det kan være hva som helst.
-Sykepleier. -Ja, doktor?
Noen andre papirer?
Nei, doktor, bare den ene mappen.
Ja vel.
Kanskje han ble skadet da vi bar ham.
Adi!
Adi! Ninad!
Kom fort.
Han ga ham hånden og sa: "Du trenger ikke være redd lenger. "
"Skyggegutten holdt seg i skyggene på skolen.
"Gjemte seg alltid fra de sultne monstrene. "
Er vi de sultne monstrene, Nina?
Gi dere.
"Helt til Føniksgutten kom. "
Kjæresten din.
Slutt, Suyash!
-Kom an, Adi! -Vekk!
-La meg lese! Det er gøy. -La ham være.
"Han ga ham hånden og sa:
-"Du trenger ikke være redd lenger. " -Slutt!
"Skyggegutten kom omsider ut av skyggene
"og oppdaget at han kunne kontrollere folks tanker. "
Hvordan kan en uten blærekontroll
kontrollere tankene våre, Nina?
Gi deg, Suyash!
Slutt å kødde!
Gi den tilbake.
Flytt deg!
-Si det. -Du...
Vis ham det!
Du.
Inspirert av tegneserien din,
-har jeg laget en tegning til deg. -Nei, Suyash!
Se.
H
O
-M... -Det er en M.
-O... Homo. -Det stemmer.
Homo.
Homo!
Jeg hater det ordet.
Tegning hjelper deg ikke, Ninad.
Du må kjempe imot.
Akkurat som...
..."Skyggegutten" din.
Gå ut av skyggene.
Det er ikke så lett, Adu.
Hva vil jeg oppnå ved å kjempe?
Dekanen gir dem bare en anmerkning, men jeg blir utvist.
Og jeg er ikke som deg. Jeg blir redd.
Du,
jeg blir også redd.
Jeg revurderer hele denne USA-greia.
Bestefar blir alene her.
Kanskje jeg bare burde glemme det.
Jeg lar deg ikke få lov.
Jeg var oppe om natten for å fylle ut stipendskjemaene dine.
Og jeg stiller opp for din bestefar, slik du stiller opp for meg.
Jeg tilgir deg aldri.
Suyash ser etter deg.
Hei.
Hallo.
Jeg lette etter den gutten.
Vedant. Han hviler på sykestuen.
Hva skjedde i sted?
Han får blackout av og til.
Han sa noe til meg som bare jeg vet.
Kjenner han deg?
Nei.
Det han sa, var det noe du ville høre?
Å ta et tilfeldig utsagn som et personlig budskap
kalles Barnum-effekten i psykologi.
Det er slik horoskoper fungerer. "Du vil møte en spesiell en i dag. "
Hvem vil ikke tro det?
Alle du møter den dagen, vil føles spesielle.
-Nå føler jeg meg skikkelig dum. -Nei da!
Du trodde i hvert fall ikke at dekan Vyas' gjenferd har besatt Vedant.
Det er en veldig populær teori her.
Trener Gass.
Jeg kjente ham veldig godt.
Han var så lat da han levde. Han vandrer ikke rundt som gjenferd.
Guttungen. Han som besvimte.
-De kaller ham valpedreper-psykopaten. -Du!
Beklager det jeg sa i ettermiddag.
Du er min største prestasjon.
Jeg er ingen trofékone.
Er hun heit?
Skadet meg på svømmingen.
Du har et ensporet sinn, Suyash.
La oss ta en drink i klokketårnet i kveld.
Er det ikke låst lenger?
Antar det, men Kumaran er en fan av meg.
En fan? Har du sett deg i speilet?
Hver kveld klokken 21.00 slår alle husmødrene i India
på TV-en for å se dette ansiktet.
De gjorde det.
Faktisk sluttet jeg i serien.
Jeg prøver å konsentrere meg mer om filmkarrieren min.
Jeg får mange tilbud, men dere vet hvordan det er.
Hva faen?
For gamle dagers skyld. Ro ned. Hvorfor blir du så sint?
-Bli voksen! -Ekkelt.
Det er ikke dekning her. Jeg kjeder meg. La oss gå inn.
Nei, vi slapper av her. Det er fint.
Jeg går inn.
Jeg vil ikke gå. Vi blir her.
Greit.
Kanskje jeg skal gå alene på prisutdelinger og fester.
De kommer uansett bare for å se meg.
Greit.
Hvis du ikke reiser deg og blir med meg nå, drar jeg.
Sjåføren er utenfor.
Kom deg vekk.
Vet du hva? Samme det.
Du er macho akkurat nå,
men om to minutter løper du etter for å få henne tilbake.
Ja, du er jo ekspert på å gjøre kur til jenter.
Det var slik du fikk den hjerteknuste Malvika.
Vi så det den siste dagen.
Den siste dagen?
Dev tørket Malvikas tårer.
Og hva var det han sa?
"Adhiraj er så dum. Han kom ikke på daten deres!
"Dev ville aldri gjort det. " Hva skjedde så?
Malvika kom inn i forsamlingssalen og...
Og slo opp med meg.
Nå vet jeg det.
Bra gjort, Dev.
Skål.
Skål for det.
Kom igjen, sisteåringer. Det er middagstid.
Suyash, hvor skal du?
-Be om unnskyldning. -Så Dev ikke får henne?
Le alt dere vil. Sees senere.
-Suyash! -Tapere!
Nancy.
Faen!
Den ene hendelsen etter den andre.
Hele kvelden har jeg bare svart på spørsmål.
"Hva er galt med det barnet?" "Er han syk?"
"Passer du ikke på elevene dine?" Hva skal jeg fortelle dem, Supriya?
Det er en psykologisk tilstand, ikke så lett å diagnostisere.
Men ba jeg deg ikke
holde ham unna alle gjenforeningsaktiviteter?
Han måtte stole på meg og snakke med meg.
Jeg ga deg klar beskjed.
Og fordi du ikke adlød, ble det kaotisk.
Så nå,
til jeg bestemmer det, sover Vedant på sykestuen.
Det hjelper ikke.
Alt er ordnet.
-Han føler seg straffet. -Til hans eget beste.
-Ikke bra. -Det blir det.
Da holder iallfall en sykepleier øye med ham.
Det er avgjort.
Takk.
Nummeret du prøver å ringe, er ikke tilgjengelig.
Sees senere, da.
Nummeret du prøver å ringe er...
Svar!
-Hva skjedde? -Hun dro faen meg!
Suyash, den TV-serien din ble lagt ned, ikke sant?
Nå har til og med kjæresten dratt.
Det snakker du om?
Jævla arbeidsledige musiker!
Folkens! Slapp av!
Det er greit.
Det er naturlig å føle seg sint og irritabel når du er...
...du vet, deprimert.
Hvorfor?
Jeg leste forresten et sted at du går til psykolog.
-Ja, det gjør jeg. Så... -Folkens!
Kom an, folkens!
-Går det bra? -Ja. Går det bra med ham?
De sier mobbere terroriserer andre for å skjule sin egen usikkerhet.
Det var vel derfor du mobbet meg?
Det har gått 15 år. Kom over det!
-Gi dere! -Du likte å terrorisere meg!
Ro deg ned, Suyash.
Jeg tror jeg vet hvordan du kan få tankene dine vekk fra Nancy.
Lærerne setter opp et skuespill for oss i morgen.
Hva om vi gjør det samme?
-Suyash får hovedrollen. -Selvsagt.
Gi Vedant middagen hans.
-Hei. -Hallo.
Se, en lærer som flørter med en annen lærer.
Hvordan har han det?
Ser litt bedre ut, men snakker ikke mye.
Så det er vanskelig å si hva som plager ham.
Kanskje hvem.
Vi tror barn frykter eksamener mest,
lærere og bestyrere.
Men i virkeligheten
frykter barn hverandre mest.
Mye skjer på internatet etter lyset er slukket.
Du tror han blir mobbet.
Svært mulig.
Kan jeg snakke med ham?
Om han snakker til deg, prøv.
Liker du ikke gulab jamun?
Så hva gjør du med lommepengene dine?
Jeg sparer dem.
Kjøper godteri på Trevors sjokoladefabrikk når jeg kommer hjem.
Jeg liker burgeren deres.
De har til og med superhelt-godteri.
Liker du superhelter?
Da må du ha hørt om "Skyggegutten".
Ikke?
Skyggegutten var elev her.
Han var veldig...
...redd for de sultne monstrene her.
Trodde de skulle spise ham.
Så han pleide å gjemme seg i mørket.
I skyggene.
Slik som meg?
Det er mer.
En dag da han var veldig trist og gråt alene i mørket,
kom Føniksgutten og reddet ham.
Han rakte ham hånden og sa:
"Kom ut av mørket. Sammen skal vi kjempe mot alle disse monstrene. "
Da han kom ut i lyset,
innså han at han alltid hadde hatt superkrefter.
Han kunne kontrollere hvem som helst med tankene sine.
Så han brukte tankene til å låse alle de sultne monstrene i et rom og sultet dem
til de begynte å spise hverandre og ødela seg selv.
Vet du hva moralen er?
Hvis du er Skyggegutten og en Føniksgutt strekker ut en hånd,
bør du ta den.
Da får du også superkrefter.
Og så...
...kan du kjempe imot, Nina...
Du kan kjempe imot, Vedant.
Varm nok?
Ok, sov nå.
Mamma?
Jeg mener frøken.
Kan jeg også gå ut av skyggen?
Plager de sultne monstrene deg også?
Hvis du lar meg få lov...
...lar jeg dem ikke ta deg.
-Glem det, kom. -Det blir trøbbel.
-Jeg lar ingen få sove i natt. -Nei, du...
Vi går til alles rom og spiller dem puss.
Nei. Si til ham...
I natt skal Sengeristegjenferdet besøke gamlegutta.
SKYGGEGUTTEN
Slutt, folkens!
Dere prøver å skremme meg med mitt eget pek.
Slutt opp!
Vær så snill, folkens!
Jeg får ikke puste.
Det er ikke morsomt!
Slipp meg løs.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg