Учні, як називається довжина границь, які обмежують фігуру?
Я повернуся за п'ять хвилин.
Якщо бешкетуватимете, отримаєте покарання.
Сартаку!
Що з ним?
Не знаю. Із того дня він наче паралізований.
Той псих щось із ним зробив?
Гадки не маю.
Сартаку.
Дивись, як я вмію. Поглянь.
Бро, це так круто.
Досить шкрябати, заучко!
Хай пише, бро.
Він накладе в штани, якщо побачить.
Друве!
Якщо бешкетуватимете, отримаєте покарання.
ВІДКИНУТИЙ
Із цим хлопцем відбуваються дивні речі.
Спершу ті цуценята, тепер цей хлопець.
Цікаво, що ще на нас чекає.
Ти сліпий?
Ти!
ВІТАЄМО, СТАРІ
Привіт, музиканте.
- Музиканте. - Якого біса?
Ти здурів?
Старий, чому ти так психуєш?
Я лише пожартував.
Усі розігрували одне одного всю ніч.
Недивно, що Суяш досі спить.
Треба репетирувати виставу.
Він пішов спати рано.
Спить, як красуня, адже його красуня пішла.
Хто, в біса, це зробив?
Це хтось із вас?
Бро, розслабся. Що це?
ХЛОПЧИК У ТІНЯХ
Якого чорта?
Це точно не Раджат,
він не може навіть торкатися книжок.
Хлопці, я серйозно. Щось не так.
Спробуй торкнутися.
О Боже.
Це лише ти, чуваче!
Віддай.
Я чую голоси.
Я бачу видіння.
- Я втрачаю розум, лікарю. - Послухайте.
Якщо це для вас занадто, повертайтеся.
Я не можу, лікарю.
Я поклав усі надії на цю зустріч випускників. Нінад не прийшов.
Можемо зробити відеодзвінок. Може, це побічна дія.
Він досі не пробачив мені.
Завершення, яке ви шукаєте, криється не в Нінаді, а у вас самих…
Це я.
Вибач, я не підслуховувала. Просто хочу дізнатися, чи ти в нормі.
У тебе тривожність?
Пам'ятаєш це, Малвіко?
Його графічний роман.
Прошу, скажи, що я не марю.
Ти знаєш їх. Забудь. Це був просто розіграш.
Нехай, розіграш.
Та чому він не прийшов?
Аді, ти зробив помилку 15 років тому.
Якби ти міг, ти б учинив інакше.
Як довго ти будеш карати себе за це?
Немає значення, чому він не прийшов.
Просто відпусти.
Я не можу, Малвіко.
Я втратив усіх, кого любив.
Я не можу їх повернути.
Але я можу повернути Нінада.
Я хочу відповіді.
Це написано у Ведах.
Душа подорожує з одного тіла в інше.
Зброя не може її вбити,
а вогонь — спалити.
Ми помираємо, а наша душа живе далі.
Ми просто помираємо.
І все.
В англійців є прислів'я.
«Теоретично все неможливо, допоки воно
не станеться».
Як психологиня, ти знаєш,
що навіть наукова думка залишає простір для неможливого.
Але ти повіриш у це лише коли побачиш на власні очі.
Отже, ви бачили дух ректора Віаса?
Я бачив щось, чого сам не можу пояснити
чи зрозуміти.
Але сьогодні,
те, що сталося у твоєму класі…
Учень вколов себе компасом.
Ми стріляємо собі в ногу, не проводячи тут очисних ритуалів.
Нінад Раман, 2007 рік.
Ви впевнені щодо імені?
Звісно, мем, упевнений.
Здається, сервер упав.
Але десь мусить бути фізичний реєстр.
Так, він є.
Усі записи до 2010 року лежать в архіві.
Але адміністрація зайнята.
Персонал грає у виставі.
Дякую.
Побачимося. Бувай.
У старих файлах можна знайти адресу або телефон.
Мені сказали, що файли до 2010 року лежать в архіві.
Але наглядачі зайняті виставою, тож…
Що сталося?
Учора
я бачив наляканого Веданта самого…
в їдальні. Він не їв, ні з ким не розмовляв.
Це нагадало мені Нінада.
Хлопчик у тінях.
Я тут лише заради нього.
Але, схоже, через мене його тут немає.
Супріє, уяви, що ти маєш шанс виправити найбільшу помилку в житті.
Для мене цей шанс — розмова з Нінадом.
Допоможи мені.
Будь ласка.
Яке повне ім'я?
Нінад Раман.
Ти зробив це знову, правда?
Що?
Переконав мене слізливою історією.
Ти вмілий. Ходімо.
Дякую.
Сартаку!
Привіт, Сартаку.
Вони перев'язують Друва. Іди!
Міс, це зробив не Друв.
Так, Сартаку, що…
Лікар огляне тебе ввечері, добре? Відпочивай.
ЛАЗАРЕТ
Суяше!
Трясця!
Чуваче, серйозно?
Тепер ти лякаєш людей у коридорах?
- Що? - Вирости вже!
- Це огидно. - Чому ти такий злий?
Бісова дитина.
Суяше!
Де він?
Доброго ранку.
Ваші улюблені вчителі сьогодні зіграють для вас.
Вистава називається «А якщо нам не вдасться?»
ШКОЛА ДОЛИНИ НІЛҐІРІ
Чекати багато вже не треба.
Будемо починати.
Гей, Чому Чандра говорить англійською.
Це твої репліки. Потім я заходжу і кажу це. І все.
Хлопці, я втомився.
Я перевірив усі спальні.
Суяша немає. Не знаю, де він.
Що ти маєш на увазі?
Дивися, що з моєю рукою?
- Деве, можеш подзвонити? - Я подзвоню.
Дивися, Малу.
Справи погані. Покажи йому.
- Ось. - Спершу помий руки.
Чорт!
От чортяка.
- Щось із мережею. - Може, він поїхав за Ненсі.
Слід було нам сказати.
Ура! Стара Малвіка повернулася.
Агов! Спокійно.
Малвіко.
Малвіко, хтось може замінити роль Суяша?
Тут є хтось?
Я казала,
що знадобиться робота двох.
Вони навіть не марковані.
Недарма, адже адміністрація займається виставами.
Де розпочнемо?
Думаю, я почну тут.
Чому ти не у виставі?
Якщо я проведу з ними лише дві хвилини, то здурію.
Грати з ними я не буду.
Не фанатка Школи долини Нілґірі?
Не така, як Старі.
Ви так вихваляєте цю школу.
Наче тут усе ідеально.
Відрізані від світу, на горі, на тріскучому морозі.
Додати до цього дурість учителів.
Привиди, духи, ритуали… Особливо ритуали.
Адірадже.
Адірадже!
Бу!
Ти мене налякав!
Я думав, лише дурні вчителі лякаються привидів.
Це просто
старий шкільний розіграш.
Через такі розіграші школам потрібні консультанти.
Ми ніколи не забуваємо травми дитинства.
Дорослі йдуть до психологів, щоб загоїти рани дитинства.
Повір, я це знаю дуже добре.
Я втратив батьків у десять років.
Мені шкода.
Та годі про мене.
Чому ти тут, далеко від світу, на тріскучому морозі
як шкільна консультантка?
Від кого ти тікаєш?
Сподіваюся, це не дуже особисте питання.
Ні.
Моєму синові Абгі
п'ять років.
Він живе з татом.
Я втратила опіку над ним, бо не змогла довести фінансову забезпеченість.
Можливо, з цією роботою…
Ти часто бачишся з сином?
Недостатньо.
Ну ж бо, давай шукати.
РАМАН НІНАД ВИПУСК 2007 Р.
ДАНІ ВИПУСКНИКА
Тема: Заява на відпустку
Немає.
Ти знайшов?
- Так. - Справді?
Поточна адреса: кафе «Раман». Але це дані 2007 року.
Кафе вже давно закрилося.
Друга адреса — Котаґірі.
Дім його дідуся й бабусі, він відвідував їх на канікулах.
Можливо, вони щось знають про Нінада.
Або ти там його знайдеш.
Котаґірі лише за годину їзди.
Так.
А якщо нам не вдасться?
Побачимось о 17-ій на газоні Чохан для відкриття статуї ректора Віаса.
Дуже дякую.
Ну ж бо, останній вечір. Вип'ємо.
- Але… - Ходімо!
Гей! Я наллю тобі віскі з льодом.
- Впевнений? - Ходімо.
Поспішайте, він пригощає віскі!
Агов.
Це лише дурна вистава.
Усім байдуже.
«Дурна вистава». Отже, і я дурна, так?
Я не це мав на увазі.
Саме це ти і мав на увазі.
Не слід було приїжджати. Чому ти мене привів?
Усі прийшли заради голови правління.
- Я не маю значення ні для кого. - Добре, я…
Я не можу зараз розбиратися з цим. Мушу зустрітися з ректором. Гаразд?
Деве, дай спокій.
Деве, я сказала…
Вибач! Усе добре?
Що сталося? Ти якась налякана.
Усе гаразд, Малвіко?
Вони і тебе розіграли?
Вони розіграли тебе?
Мабуть, це воно.
Ці хлопці…
Де ти був?
Чому не відповідав на дзвінок?
Пам'ятаєш останній день навчання?
Поглянь на листа.
Це Нінадів почерк.
Він написав, що його дідусеві раптом стало погано, і його батьки
попросили школу відвезти його на автобусі до Котаґірі ввечері.
Батьки мали зустріти його.
Віасу доручили посадити його на автобус.
Він узяв опікунство над ним, підписавши цього листа.
Тут написано, що він говорив із батьками.
То в чому проблема?
Якби Нінадів дідусь захворів, він би мені сказав.
Так, але ж ви посварилися, правильно?
Вони могли попросити мого дідуся про машину.
Його батьки мали скромне кафе. Твій дідусь був офіцером високого рангу.
Може, їм було ніяково звертатися до нього.
- Але це не має сенсу. - Має!
Це його почерк, Аді.
Що саме ти не можеш прийняти?
Що він поїхав, не попрощавшись? Забув тебе?
Чи що він не прийшов цього разу.
По суті, те саме ти зробив зі мною.
І знаєш, що смішно?
Ми стоїмо на тому ж місці, де я розійшлася з тобою 15 років тому,
бо зрозуміла, що це не він був третім зайвим у стосунках.
А я.
Вибач, Малвіко.
Але…
це важливо для мене.
Я мушу…
поїхати в Котаґірі.
Я повернуся ввечері.
КОТАҐІРІ
- Та доставка, яку… - Дядьку Раман!
Адірадж?
Привіт!
Як ти, синку?
Минуло стільки часу.
Дядьку, де Нінад? Я прийшов зустрітися з ним.
Де він?
Ти не знаєш?
Нінад…
зник безвісти 15 років тому, синку.
Зник безвісти?
Того дня ми чекали не тебе з Нінадом.
Коли стемніло, ми подзвонили твоєму діду.
Він сказав, що ти вдома, але дуже злий.
Бо Нінад пішов, не попрощавшись.
Ми подзвонили в школу.
Запитали, де Нінад.
А вони почали на нас кричати.
«Ви сказали, що дідусю Нінада дуже погано,
і ви негайно їдете в Котаґірі.
А Нінада слід відправити туди на автобусі».
Вони навіть показали мені його листа.
Цього?
Я досі не розумію цього листа.
Це Нінадів почерк.
Але навіщо було його писати?
Із дідусем усе було добре.
Навіть якби він і захворів,
навіщо нам їхати без Нінада?
І ви б не призначали Віаса опікуном.
Ніколи.
Дідусь усе знав і не сказав мені ні слова.
Він завжди приховував це від мене.
Чому?
Адірадже, ти вже зазнав великих втрат на свій юний вік.
Втрата Нінада тебе б цілковито зламала.
Як він міг просто зникнути?
У школі про це ніхто нічого не знає.
Чому ви не попросили про розслідування?
Ми просили!
Ми зробили все, Адірадже.
Поліція приставила до цієї справи Аніла Джоші.
Ми оформили заяву про зниклу людину. Я обійшов усе місто, розклеюючи фото сина
на всіх стінах.
Ми також говорили з водієм
автобуса, на якому їхав Нінад.
Він сказав, що Нінад зійшов за кілька зупинок до Котаґірі.
Коли його хотіли зупинити, він запручався.
Розслідування провели і в школі.
Навіть допитували тренера Віаса. Але він просто показував того листа.
Поліція повірила йому.
А тоді школа попросила нас не приходити і не влаштовувати скандали.
Через тиск школи
навіть поліція закрила справу.
Вони сказали, що Нінад не зник безвісти.
Він вирішив утекти.
Ми зробили все, що могли.
Ми витратили на це всі гроші.
Ми продали кафе.
Але я досі не розумію одного.
Що саме сталося того дня з Нінадом,
що змусило його покинути нас і втекти?
ФОТОПОРТРЕТИ ЗА 50 СЕКУНД
- Ходімо сфоткаємося. - Аду!
- Можемо зайти пізніше. - Чому?
Я маю бути певен, що ти встигнеш до «Лінґа».
Але чому?
ОСТАННІЙ ДЕНЬ ШКОЛИ
Слухай, якщо я скажу щось, твоя дівчина мене вб'є.
Знаєш, яка вона владна.
Вона запланувала побачення-сюрприз.
Змусила мене купити стрічки для тебе.
Чорт!
Я забагато сказав. Вдавай здивування, коли побачиш її.
Нінаде.
Мені теж має бути незручно.
Бо я їду від Малвіки.
Тобто я кохаю її.
Але чому я не сумую так, як вона?
Аду,
людина, яка їде, ніколи не сумує.
Лише людина, що залишається.
А тобі нема потреби сумувати, брате.
Ти вже достатньо настраждався.
Тепер тобі час веселитися.
Відірвись у Америці.
Я сумуватиму за тобою.
Ти приїдеш у гості?
- Звісно, лише купи мені квиток. - Годі тобі!
Твоя ідея для графічного роману озолотить тебе.
Купиш власний літак.
Ну ж бо, ще є час.
Я не знаю, коли ми знову побачимось.
А так хоч пам'ятатиму твоє обличчя.
Досить думати, заходь!
Давай!
Аду, послухай!
- Слухай. - Ти хотів мене поцілувати?
Що з тобою, бляха, не так?
Аду, давай не робити сцену.
Боже.
Аду, послухай!
Послухай, будь ласка.
Аду, я не хотів…
Аду, я не хотів. Вислухай мене!
Аду, послухай.
Аду!
- Аді! - Аду, послухай, прошу.
Нінаде!
Малвіко, вибач, я обіцяю, що спокутую вину.
Аду!
Аду, послухай мене!
Аду.
Аду, дозволь пояснити. Просто вислухай мене. Вибач, Аду.
Аду!
Гей, гомику!
- Аду, прошу! - Як ти міг, Нінаде?
Я думав, ти мій найкращий друг.
А насправді весь цей час…
Аду, послухай.
Аду, дай пояснити!
Мені треба виступати, і мені так соромно!
Де я поклав свою промову?
Де вона, трясця?
Де моя промова? Не підходь!
Чому ти це зробив? Що ти думав?
- Чому в останній день? - Ось чому!
Я усвідомив, що, можливо, ми вже не побачимося.
Я не міг дозволити тобі поїхати, не дізнавшись про мої почуття.
Аду, вибач,
- може, варто було спершу сказати… - Може?
Може, Нінаде?
Я думав, ти зрозумієш.
- Ти не можеш поїхати, як… - Не наближайся, гомику!
Ти такий, як інші.
Я думав, що ми, можливо, більше не побачимось.
А тепер
сподіваюся, так і буде.
Нехай.
Вони добре співають.
Малвіко, я…
Деве,
мені не слід було цього казати.
Я знаю, ти мене кохаєш, інакше мене б тут не було.
Навіть не думай про це.
Небо!
М-ре Джамвале, будь ласка.
Дякую.
Раджате.
- Суяше! - Суяше!
Суяше, спускайся!
Суяше, спустися, чоловіче!
- Суяше! - Спустися!
Суяше!
Діти! Ідіть усередину!
- Учителі! - Ходімо!
Містере Джамвале,
- Суперінтендант Джоші хоче слово. - Так.
Усе добре. Я з тобою.
Як це сталося?
Його не було цілий день.
Ми думали, він поїхав за Ненсі.
Він був на годинниковій вежі.
Узяв ключі в прибиральниці.
Казав, що ми там вип'ємо.
Мені не варто було казати йому всі ті речі вчора.
Я знаю, що таке кпини. І я зробив це з ним.
Він був у депресії і…
ГОМИК
Чорт.
Чорт!
Веданте!
Аду, я відбиваюся.
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник: Руслан Поліщук