‫- הדיקן עוד לא עזב את הבית? - שלחנו את החפצים שלו אמש. ‬
‫הוא לא רוצה לעזוב. ‬
‫יום מות ויאס לפני 3 חודשים‬
‫ויאס?‬
‫נילגירי ואלי - אזור מיוער הכניסה לזרים אסורה - סכנה‬
‫מי שם?‬
‫היי!‬
‫הדיקן ויאס?‬
‫הדיקן ויאס, אתה בסדר?‬
‫הדיקן ויאס!‬
‫הדיקן ויאס?‬
‫ני... ‬
‫מי?‬
‫- הוא... ני... - מי?‬
‫הדיקן ויאס?‬
‫הדיקן... ‬
‫אדהורה‬
‫כיום בית ספר נילגירי ואלי‬
‫בית ספר נילגירי ואלי תוכנית לאגף חדש‬
‫מה אתה חושב?‬
‫הדיקן ויאס... ‬
‫היה מודאג מאוד מהאגף החדש. ‬
‫לא השקעתי בזה מחשבה רבה עד כה, ‬
‫אבל עכשיו אני חושב רק על זה‬
‫שהוא מת ברגע שהחלה העבודה על האגף החדש. ‬
‫ייתכן שזו מקריות, ‬
‫וייתכן שכל התקריות שקורות בבית הספר‬
‫קשורות לבניין הזה. ‬
‫או לאדמה הזאת. ‬
‫מר צ'נדרה פראקאש?‬
‫למה הדיקן הקודם‬
‫הוחלף במאמן ויאס באמצע כהונתו?‬
‫אין לי מידע פנימי, ‬
‫אבל אכן תהינו בשעתו, ‬
‫איך ייתכן שהמאמן נהיה דיקן?‬
‫אני חושב שהוא היה מקורב למישהו מהדירקטוריון. ‬
‫יש לי עכשיו צמרמורת‬
‫בכל פעם שמגדל השעון מצלצל. ‬
‫יש תפנית חדשה במקרה ההתאבדות של שחקן הטלוויזיה סויאש. ‬
‫חברתו ננסי נעדרת כבר יומיים. ‬
‫בית הספר נילגירי ואלי הפך למלכודת מוות. ‬
‫שאבאט, תמסור לי את הכדור. ‬
‫מרפאה‬
‫בוקר טוב, מיס גהוש. ‬
‫- בוקר טוב, אבדוק מה שלומו. - כן. ‬
‫מה אתה קורא?‬
‫"נער הצללים". ‬
‫אתה הכנת את זה?‬
‫לא, הוא נתן לי את זה. ‬
‫מי, אדהיראג'?‬
‫לא!‬
‫הוא מתרגז מאוד אם מישהו נוגע בחפצים שלו. ‬
‫מי?‬
‫הוא אומר שהוא נער הצללים. ‬
‫כמוני. ‬
‫אבל אני חושב שהוא נער הפניקס שלי. ‬
‫הוא לא מפחד מאף אחד. ‬
‫אנחנו נשמיד את כל המפלצות הרעבות ביחד. ‬
‫ודנט, "נער הצללים" זה סיפור. ‬
‫הוא לא אמיתי. ‬
‫לא. ראיתי אותו. ‬
‫וגם את ראית. ‬
‫באמת?‬
‫תגיד לי מי זה. ‬
‫תן לי את זה. ‬
‫תן לי את המחברת. ‬
‫הוא התרגז? לא, נכון?‬
‫אם הוא יכעס, תשלח אותו אליי. קדימה, תתכונן ללימודים. ‬
‫אדהיראג'!‬
‫תשמור מרחק מוודנט. ‬
‫נער הצללים‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫זה היה אצל ודנט. ‬
‫תפסיק לספר לו סיפורי נער צללים. ‬
‫הוא רגיש מאוד. ‬
‫הוא מאמין שזה אמיתי. ‬
‫גם אני התחלתי להאמין בסיפורים האלה. ‬
‫אני כנראה לא רוצה להשלים עם זה שנינאד לא רוצה יותר קשר איתי. ‬
‫אני נוסע בחזרה היום. ‬
‫בחזרה הביתה, לאמריקה. ‬
‫היה לי התקף חרדה בזמן ששחיתי. אולי אז נפצעתי. ‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. ‬
‫- ראית את אדהיראג'? - יש לו טיסה מבנגלור. ‬
‫חשבתי שתהיה לך חמרמורת עד אחר הצוהריים. ‬
‫- היי, ננ... - תשמור על עצמך. להתראות. ‬
‫יש להם קצה חוט לגבי ננסי. ‬
‫איתרו אותה בג'ונגל סמוך לאוטי. ‬
‫- זה לא טוב? - מוצאים גופות בג'ונגל!‬
‫אתמול בלילה חשבת שמישהו ניסה להרוג אותך, ‬
‫- עכשיו ננסי... - אתה חושב שהשתגעתי?‬
‫אז למה יש צוות חקירה חדש מדלהי?‬
‫המיקום מהאפליקציה בקרבת מקום. ‬
‫- הצוות מוכן? - בואו נלך. ‬
‫מכאן. ‬
‫פה. ‬
‫- מיקום הטלפון בכיוון הזה. - 300 מטרים קדימה. ‬
‫השוטר נמראטה‬
‫כן?‬
‫מה?‬
‫תכתבו את המספר הכי גדול והכי קטן בן חמש ספרות, ‬
‫שאפשר להרכיב בעזרת הספרות 4, 5, 0, 3, 7, ‬
‫שיהיה מורכב מ... ‬
‫ודנט?‬
‫להתראות. ‬
‫ודנט, חזור. ‬
‫ודנט. ‬
‫ודנט?‬
‫שקית ראיות‬
‫משהו מעניין?‬
‫ידוע לך משהו על זה?‬
‫לא כלום. תסלחו לי. ‬
‫מר קיי-סי סוואמי דיקן‬
‫הומו‬
‫מצאנו את האותיות האלו בכיס של סויאש. ‬
‫"הומו" פירושו "הומוסקסואל", גאה. ‬
‫זה מקרה ברור של התאבדות. ‬
‫מכיר סיוע לדבר עבירה?‬
‫לכפות על מישהו להתאבד. ‬
‫למה לגרור את החקירה הזאת?‬
‫אפשר לסגור את העניין בצורה ידידותית. ‬
‫אני יודע איך אתה סוגר דברים. ‬
‫כמו הקידום שלך משוטר זוטר למפקח. ‬
‫מה אתה רומז?‬
‫מר סוואמי, סויאש היה שחקן טלוויזיה אהוד, ‬
‫מופעל עלינו לחץ כביר מצד הציבור והתקשורת. ‬
‫אנשים ממציאים כל מיני קנוניות ותאוריות סביב המקרה. ‬
‫אבל אני פה רק כדי לגלות את האמת. ‬
‫תראה, אדוני הקצין, ‬
‫אנחנו מוכנים לשתף איתך פעולה בכל צורה. ‬
‫אלא שהלימודים בבית הספר עדיין מתקיימים והילדים מפוחדים. ‬
‫אז ארצה לבקש שתגביל את הצוות שלך לבניין המנהלה בלבד. ‬
‫ותיתן בבקשה לשיעורים להמשיך כרגיל. ‬
‫- אני מבין. - תודה. ‬
‫אבל נחקור את כל שאר האנשים שנמצאים כעת בקמפוס. ‬
‫בהחלט. ‬
‫מורים, סגל מנהלה וגם את הבוגרים. ‬
‫איך תעשה את זה?‬
‫איש לא יעזוב את הקמפוס עד שאומר אחרת. ‬
‫וננסי טי?‬
‫מבזק חדשות‬
‫דיהאנין הוא ספא יוקרתי לאח"מים. ‬
‫ננסי, שנעדרה עד עתה, ‬
‫עוברת פה למעשה טיפול במדיטציה. ‬
‫בלב הג'ונגל, בלי קליטה סלולרית, רשת אלחוטית או טלפון. ‬
‫כשהיא מנותקת מהעולם, היא כלל לא ידעה‬
‫שהחבר שלה והשחקן המפורסם, סויאש, התאבד. ‬
‫- מה שמך? - מה זה ספא?‬
‫אתר נופש לעשירים. ‬
‫אתם צריכים לעלות למעלה. ‬
‫- מר דבי פרסד! - לכו לאגף סי. ‬
‫- שמך? - אתה נוהג היום. ‬
‫- כן. - איפה סונו?‬
‫הוא מרגיש לא טוב. ‬
‫גברת סינהא רצתה לארגן ארוחת ערב לבוגרים. ‬
‫לא ביקרתי בבית הספר כבר חודשים, אז באתי בעצמי. ‬
‫זה טוב. ‬
‫משטרה‬
‫מה קורה?‬
‫זוכר את הביתן של הדיקן ויאס?‬
‫מפנים את הג'ונגל שמאחוריו לבניית מעונות. ‬
‫- ממתי? - מהיום שבו הוא מת. ‬
‫אני חושב שהוא מת מהפחד לעזוב את הבית שלו. ‬
‫זקנים לא אוהבים שינויים. ‬
‫- הוא נהיה סנילי. - כן. ‬
‫- הוא שוטט בג'ונגל בלילה. - תאר לעצמך. ‬
‫מעניין מה הוא חיפש. למוחרת בבוקר... ‬
‫סע ישר לבניין המנהלה. ‬
‫רמאן נינאד מחזור 2007‬
‫בקשת רישום‬
‫כרטיס אוטובוס מאוטי לקוטגירי‬
‫חדר ארכיון‬
‫תיק רישום‬
‫רמאן נינאד מחזור 2007‬
‫יש לך מושג מה קורה?‬
‫הם בודקים בכל החדרים. ‬
‫חשבתי שתדע. תשאל אותם. ‬
‫תראו שם. ‬
‫משטרה - הודעה רשמית חסום‬
‫למה החדרים שלנו נבדקים?‬
‫כלומר, מר ג'מוואל, צוות החקירה ביקש‬
‫תמיכה ושיתוף פעולה מלאים מצידנו. ‬
‫אנחנו לא פושעים ולא יתייחסו אלינו ככה. ‬
‫בדיוק. ‬
‫שלום לכולם. ‬
‫הקצין בדי. ‬
‫יש בעיה?‬
‫כן. אתה. ‬
‫אתה לא יכול להחזיק בנו פה בכוח. ‬
‫בלי ראיה, בלי עילה, בלי סיבה, אתה לא יכול. ‬
‫אני דווקא יכול. ‬
‫ואני בהחלט יכול להחזיק בכם 24 שעות. ‬
‫עד אז גם תגיע הנתיחה של סויאש. ‬
‫ואז אולי יהיו לי ראיה, ‬
‫עילה וסיבה. ‬
‫הקצין... ‬
‫בדי. ‬
‫כמה זמן אתה במחלקה?‬
‫למה? לתת לך את קורות חיי?‬
‫למה לא?‬
‫אנחנו מטפלים בקידומים במחלקה שלך. ‬
‫וגם בהעברות. ‬
‫אני לא מתפתה מקידום‬
‫ולא מפחד מהעברה. ‬
‫תעשה כרצונך. ‬
‫מניאק. ‬
‫חשבתי שהוא נפצע מהנפילה על הבמה באותו יום. ‬
‫אולי זו מחלת עור. ‬
‫אבל זה נדיר מאוד. ‬
‫תגידי לי, את בטוחה שהסימן חדש?‬
‫הוא לא מוזכר בתיק הרפואי שלו. ‬
‫אני חושב שצריך ליידע את ההורים של ודנט. ‬
‫הפרכוסים והחישכון. הם יוצאים משליטה. ‬
‫הדיקן דיבר איתם. הם דואגים לסידורים. ‬
‫הם גרים באמריקה, אז זה ייקח כמה ימים. ‬
‫סביבה ביתית תועיל לו. ‬
‫אתחיל לעבוד על הבדיקה. טוב?‬
‫- עכשיו תהיה גם חקירה? - לא יודע. ‬
‫טוב, רק זה. ‬
‫דבי פרסד!‬
‫זה אתה, אדוני!‬
‫דב. ‬
‫- מה קרה לך ברגל? - זו פציעה ישנה. ‬
‫הבנתי. מה מביא אותך הנה?‬
‫- אני המסעיד. הבאתי לכולכם אוכל. - ואלכוהול?‬
‫- גם את זה. - אז תן לי קצת. ‬
‫למה לא? עבר המון זמן מאז שנפגשנו. ‬
‫סארתק, אתה בסדר?‬
‫- סארתק? סארתק! - חבר'ה!‬
‫- סארתק! בבקשה! - תעזרו לי! הצילו!‬
‫סארתק! מה אתה עושה?‬
‫סארתק!‬
‫בבקשה!‬
‫תעזור לי, ודנט, בבקשה!‬
‫תעזור לי. אני יודע שזה רע! למדתי לקח!‬
‫בבקשה! ודנט, בבקשה!‬
‫בבקשה!‬
‫בבקשה, ודנט. אני מבטיח שלא אתעמר בך יותר!‬
‫ודנט, בבקשה!‬
‫תתרחק מאיתנו, פסיכופת! מה עשית לו?‬
‫אסור לי להיות בבית הספר?‬
‫מובן שמותר לך. ‬
‫אבל הבית שלי עדיף על המרפאה, נכון?‬
‫שב. ‬
‫- אביא לך משהו לאכול. - מותר לי לראות טלוויזיה?‬
‫כן. ‬
‫זה בסדר?‬
‫קח. ‬
‫מיס?‬
‫מיס, יש מישהו בדלת. ‬
‫סופרייה!‬
‫סופרייה, זה לא היה בראש שלי. ‬
‫האותיות שראיתי... ‬
‫הן בידי המשטרה עכשיו כראיות. ‬
‫בבקשה, אדהיראג', לא עכשיו. ‬
‫מה הבעיה?‬
‫סופרייה, אני... ‬
‫למה ודנט פה?‬
‫מה את עושה? למה הבאת אותו הנה?‬
‫הם קראו לו פסיכופת. היית צריך לראות איך הם הסתכלו עליו. ‬
‫סארתק הודה שהוא התעמר בוודנט. לכן הוא פחד כל כך. ‬
‫חישכון, פרכוסים... ‬
‫איך יכולתי להשאיר אותו שם כשכל זה ידוע לי?‬
‫ודנט מוגן פה. ‬
‫ואת?‬
‫לא אמרת לי שהוא שונה משאר הילדים?‬
‫שיש לו הפרעה?‬
‫לכן הוא זקוק לי. ‬
‫את רואה בו את בנך, בדיוק כמו שאני ראיתי בו את נינאד. ‬
‫הוא תלמיד, לא הבן שלך. תחזירי אותו. ‬
‫את טועה בענק. ‬
‫לא. אני מתקנת את הטעות שלי. ‬
‫סופרייה!‬
‫יש לי ניתוח חירום. עליי להיות בבית החולים. ‬
‫- אני מבין. - השוטרים האלה... ‬
‫גבר, היית בכנס אחר?‬
‫- כן... - ראית את דבי פרסד?‬
‫המשרת שלנו. ‬
‫הוא מעולם לא לקח אותך לרופא או לאפוטרופוס?‬
‫למה הוא פה?‬
‫הוא המסעיד עכשיו. ‬
‫הוא בדיוק הלך. ‬
‫דבי פרסד!‬
‫אדהיראג' ג'איסינג. זוכר אותי?‬
‫כן, אני זוכר. ‬
‫שימשת כמשגיח בתקופתנו, נכון?‬
‫- לקחת ילדים לכל מקום. - כן. ‬
‫התפקיד שלי היה להסיע ילדים. לקחתי אותך לבסיס הצבאי פעמים רבות. ‬
‫אתה זוכר את נינאד רמאן? החבר שלי מרמאן קפה?‬
‫גם התנהלה חקירה בעניינו. ‬
‫המשטרה תשאלה אותך?‬
‫אז כבר התחלתי לעבוד כמסעיד, ולא הייתי בבית הספר. ‬
‫היית פה ביום הלימודים האחרון. לא קנית לו כרטיס לאוטובוס?‬
‫לא קניתי. ‬
‫המאמן ויאס לקח אותו. מישהו אחר קנה את הכרטיס. ‬
‫מניין אתה יודע את זה?‬
‫איך אתה זוכר מה קרה אז?‬
‫כי הזכרת את היום האחרון. ‬
‫המאמן ויאס שלח אותי לעבודה כלשהי באותו יום. ‬
‫נקלעתי לתאונה בדרך חזרה. אני עדיין צולע. ‬
‫תן לי המספר שלך. ‬
‫מה קורה?‬
‫שום דבר. אתקשר אליך אם אצטרך להמשיך לדון בזה. ‬
‫אני אזוז. ‬
‫ודנט. תענה, ודנט. ‬
‫עבור, מוודנט. ‬
‫טוב מאוד. ‬
‫אם תפחד בלילה, תקרא לי בזה. טוב?‬
‫סארתק עשה לך צרות. ‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫נער הצללים ונער הפניקס הענישו אותו ביחד. ‬
‫הוא לעולם לא יתעמר שוב באף אחד. ‬
‫ודנט. ‬
‫לפעמים, ‬
‫אנחנו מוצאים נחמה בסיפורים. ‬
‫אבל אם תמשיך לחזור על אותו סיפור, ‬
‫לא תוכל להבדיל בין המציאות לדמיון. ‬
‫האמת היא שסארתק הוא בריון. ‬
‫לכן הוא כועס על סארתק. ‬
‫מי?‬
‫אתה יכול לדבר איתי בצורה גלויה. ‬
‫לא. ‬
‫למה?‬
‫כי הוא כועס גם עלייך. ‬
‫- אל חשש. עוה"ד שלי מטפלים בזה. - תודה, אדוני. ‬
‫היי, אדי. ‬
‫סליחה על מה שאמרתי אמש. לא התכוונתי... ‬
‫זה בסדר, אני יודע. ‬
‫אתה הרגת את סויאש!‬
‫רבת עם סויאש בחדר האוכל. ‬
‫מתחתי אותך עם מפלצת ניעור המיטות. ‬
‫אני מצטער. אל תהרוג אותי. בבקשה. ‬
‫איזה קשקוש זה? המשטרה פוקחת עין בחוץ!‬
‫זו הייתה רק מתיחה. ‬
‫למה אתה מעניש אותנו?‬
‫סויאש הכריח אותי לעשות את זה. בבקשה אל תהרוג אותי. ‬
‫היי, דב! פשוט תתנצל בפניו, אני אומר לך. ‬
‫- פשוט תתנצל. הוא הורג... - למה אתה שותה כל כך הרבה?‬
‫מה?‬
‫מה, אתה חושב שאתה טוב מאיתנו?‬
‫היית מתעמר בו, בנינאד. ‬
‫זוכר מה עשית לנינאד ביום האחרון?‬
‫מה עשית?‬
‫תשאל אותו. ‬
‫מה עשית, דב?‬
‫שאספר לו?‬
‫תמיד רצית את מלוויקה, ‬
‫אבל מלוויקה רצתה את אדהיראג'. ‬
‫וביום האחרון, כשאדי ונינאד רבו, ‬
‫אדי שכח שמלוויקה מחכה לו עם עוגה ובלונים. ‬
‫אז כשאדי לא הופיע, ‬
‫הייתה למר דב סוף סוף הזדמנות‬
‫להרשים את מלוויקה. ‬
‫"אעניש את נינאד על זה שגרם למלוויקה לבכות!"‬
‫זו לא הייתה התוכנית שלך בחדר הארכיון?‬
‫תשאל אותו. לך. ‬
‫מה לעזאזל עשית לנינאד?‬
‫נינאד, תעזור לי, בבקשה. ‬
‫בית ספר נילגירי ואלי 2007‬
‫פארת, סליחה אבל אני צריך ללכת לאספה. ‬
‫הומו!‬
‫קום!‬
‫אדהיראג' בטח טיפש גמור שהוא לא ידע כל הזמן הזה שאתה הומו. ‬
‫- לא עכשיו. דב, בבקשה תן לי ללכת. - היי!‬
‫גרמת למלוויקה לבכות. ‬
‫צריך ללמד אותך לקח מזדיין. ‬
‫איפה אדהיראג', נינאד?‬
‫הוא שכח ממך?‬
‫יום אחד, כולם ישכחו ממך. ‬
‫מחזור 2007‬
‫איננו. ‬
‫לעזאזל. גבר, האספה התחילה. דב. בוא נלך. ‬
‫בואו נלך. ‬
‫- היי, תזדרזו. בואו נלך. - היי, דב. בוא נלך. ‬
‫איננו. ‬
‫יום אחד תרגיש חסר אונים כמוני, דב. ‬
‫אתה, השם שלך, המשפחה שלך, אפילו השומרים שלך לא יוכלו להציל אותך!‬
‫לא תזכה לראות את היום הזה. ‬
‫אז פארת צדק. ‬
‫נינאד בא לפגוש אותי. ‬
‫הוא סלח לי. ‬
‫ואני עמדתי על הבמה והבטתי בדלת כמו מטורף, ‬
‫חיכיתי שהוא ייכנס בכל רגע ויתקן את המצב. ‬
‫אבל הוא לא הגיע לאספה. ‬
‫כי לא נתת לו. ‬
‫ואתמול בלילה ניסית לשכנע אותי שהכול באשמתי. ‬
‫הוא ברח בגללך!‬
‫עשית את כל זה רק כי רצית את מלוויקה. ‬
‫איך יכולת להידרדר לשפל כזה, דב?‬
‫מה עוד יכולתי לעשות?‬
‫אתה חושב שאני גאה במה שעשיתי לנינאד?‬
‫היינו בני 16, אדהיראג'!‬
‫אז מה אם התעמרתי בו באותו יום?‬
‫אחרים התעמרו בו מדי יום!‬
‫זה לא שינה שדב הכה אותו באותו יום. ‬
‫מה ששינה, באותו יום, ‬
‫זה שאפילו אדהיראג' התנהג כמו כולם. ‬
‫כבריון. ‬
‫תאמין במה שאתה רוצה. ‬
‫אבל הוא לא הלך לאולם באותו יום לפגוש אותך, ‬
‫הוא הלך לפגוש את המאמן ויאס. ‬
‫הוא היה צריך לעזוב. ‬
‫הוא כבר תכנן לברוח מהבית... ‬
‫בגלל מה שאתה אמרת. ‬
‫מה קורה, חבר'ה?‬
‫לא הייתי צריך להרביץ לנינאד כדי להרשים את מלוויקה. ‬
‫כי מלוויקה בחרה בי. ‬
‫אני יכול לעשות למענה הכול. ‬
‫בואי. ‬
‫סליחה, חבר. ‬
‫סליחה על הכול. ‬
‫סליחה, אחי!‬
‫האימא הכי טובה בעולם‬
‫ודנט?‬
‫- ודנט? - תעזרי לי!‬
‫בבקשה!‬
‫ודנט?‬
‫אדהיראג', ודנט נעלם. תעזור לי. ‬
‫ודנט!‬
‫סכנה‬
‫- ודנט! - אני מצטער, גבר!‬
‫ראג'אט?‬
‫- לא עשיתי כלום. - מה אתה עושה?‬
‫אני מצטער, אחי. ‬
‫לא עשיתי כלום. ‬
‫מי שם? עם מי אתה מדבר?‬
‫אני מצטער!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תרד!‬
‫ראג'אט, יצאת מדעתך?‬
‫תסלח לי, בבקשה. ‬
‫לא עשיתי כלום. ‬
‫ראג'אט!‬
‫הדיקן ויאס?‬
‫מה קרה לך?‬
‫נינאד!‬
‫מי?‬
‫נינאד!‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬