‫היי! מספיק עם הרעש. ‬
‫- אמרתי לך שצריך משאית גדולה יותר. - אבא שלך ישלם עליה?‬
‫זוז!‬
‫יש המון מקום. תביאו פנס. ‬
‫לכאן. ‬
‫טיפש. ‬
‫- מר דבי פרסד! - ויקי, פתח את הדלת!‬
‫- מה קרה? - תפתח את הדלת. ‬
‫אתה בסדר?‬
‫אדוני!‬
‫ננעלת בפנים? ניסינו לפתוח אותה. ‬
‫מה קרה, מר דבי פרסד?‬
‫הוא כנראה מפחד מהחושך. ‬
‫אדהורה‬
‫ראיתי אותו עומד שם למעלה... ‬
‫כבר אמרתי את מה שהיה לי לומר. ‬
‫- ראג'אט. - המצב רע... ‬
‫סייף, תיזהר. ‬
‫בזהירות. ‬
‫אתה תפנה לצד הזה. תתקדמו מכאן. ‬
‫- סליחה! - ראג'אט, יצאת מדעתך?‬
‫אני מצטער!‬
‫ראג'אט, מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫מר ג'איסינג?‬
‫סיפרתי לעמיתים שלך הכול, אדוני. ‬
‫היה פה עוד מישהו, חוץ ממך ומראג'אט?‬
‫האם ראית מישהו?‬
‫היה די חשוך. ‬
‫- שמעת... - מה יש?‬
‫לא ניסית להציל את ראג'אט?‬
‫כמובן! איזו מין שאלה זו?‬
‫תחזיר אותו בבקשה. יש לי שיחה חשובה. ‬
‫אתה לוקח תרופה נגד חרדות?‬
‫אני יודע הכול עליך ועל בני כיתתך. ‬
‫ואני אחשוף את מה שלא ידוע. ‬
‫למשל, איך ראג'אט באמת מת. ‬
‫או מי כתב את הפתקים שנמצאו בכיסיו של סויאש. ‬
‫אלא אם תרצה לומר לי בעצמך. ‬
‫הקצין בדי, תסלח לי. ‬
‫זה מר ויקאס וירמאני, היועץ המשפטי של בית הספר נילגירי ואלי. ‬
‫רציתי להזכיר לך, הקצין בדי, שאנחנו משתפים איתך פעולה בצורה מלאה. ‬
‫ובהתאם לבקשתך, אחר הצוהריים, כל איש סגל‬
‫ובוגר ידבר איתך בפרטיות. ‬
‫אבל לא תוכל להטריד אף אחד מלקוחותינו בצורה כזאת... ‬
‫אדוני!‬
‫מצאנו עוד גופה. בואו הנה!‬
‫- כן, אדוני. - כביר, מאנוג, בואו הנה. ‬
‫תעזרו לאבו. ‬
‫- אבו, תוציא את זה. - כן, אדוני. ‬
‫להתחיל לחפור. ‬
‫להוציא את זה. ‬
‫לחפור. ‬
‫כן. ‬
‫להוציא את זה. ‬
‫תזיזו את לוח האבן. ‬
‫תוציאו את זה. ‬
‫לחפור. גם בצד הזה. כן, גם מאחור. ‬
‫תורידו את החבל. ‬
‫אלה מדי בית ספר. ‬
‫ייתכן שזו גופה של תלמיד. ‬
‫להוציא את הגופה בזהירות. ‬
‫לכו להביא שקית לראיות. ‬
‫בזהירות. ‬
‫תפנו את הבוץ. ‬
‫אדוני! קרה משהו באגף החדש. ‬
‫מצאו גופה של ילד מת. ‬
‫אני לא יודע של מי הגופה, אבל יש גופה. ‬
‫אדו. ‬
‫נינאד. ‬
‫כדאי להתייעץ עם נירולוג. דיברתי עם ד"ר גומס. ‬
‫בית החולים שלו ברחוב מרקט. ‬
‫כדאי שניקח את ודנט היום. ‬
‫- אדבר עם הדיקן. - סופרייה, לדיקן אין זמן לוודנט. ‬
‫את צריכה להחליט. ‬
‫אני לא מבין מה קורה פה. ‬
‫אומרים שמצאו היום גופה של תלמיד. ‬
‫אם תלמיד נעדר כל השנים האלו, ‬
‫למה אף אחד לא דיבר על זה?‬
‫בכל אופן, אארגן אישור מעבר למכונית בשער. ‬
‫- המפקח. - כן. ‬
‫בוא איתי בבקשה. אתן לך את המסמכים. ‬
‫מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫- הדיקן ידבר עם ההורים. - אני מבינה. ‬
‫תנו לנו בבקשה קצת זמן. ‬
‫כן, כל הילדים מוגנים. ‬
‫בבקשה, הקצין בדי, תנסה להבין. ‬
‫עליי לשלוח תחילה את הילדים הביתה. ‬
‫אני תחת לחץ רב מצד ההורים, חברי הדירקטוריון. ‬
‫איך נשאיר פה את הילדים והבוגרים?‬
‫כולכם אחראים לזה, מר סוואמי. ‬
‫איש לא יכול לעזוב עד שהחקירה שלי תושלם. ברור?‬
‫- כן. - המפקד. ‬
‫גברת סינהא?‬
‫אני רוצה רשימה של כל הנערים בני 14 עד 20 שדווחו כנעדרים‬
‫ברדיוס של 100 ק"מ מנילגירי, בעשר עד 15 השנים האחרונות. ‬
‫המפקד. ‬
‫- אתה חוקר את הבוגרים? - כן, המפקד. ‬
‫אתה לא מבין. אני חייב להגיע הביתה. ‬
‫יש לי ניתוח. עליי להיות שם. ‬
‫זה חשוב מאוד. כבר אמרתי לך את זה. ‬
‫דיברתי עם אבא. הוא שולח מכונית. ‬
‫- כן, המפקד. - הקצין בדי, מה לעזאזל קורה?‬
‫אתה לא יכול להחזיק ככה בילדים ובבוגרים. ‬
‫המפקד, שני מקרי התאבדות ועכשיו גופה. ‬
‫אתה יודע שהחקירה היא תהליך. ‬
‫עורך הדין שלנו מגיע. אל תדאגי. ‬
‫נעזוב עד הערב. ‬
‫הילדים רשאים ללכת. ‬
‫אבל אם נרשה לסגל ולבוגרים לעזוב, ‬
‫אז החקירה הזאת אבודה, המפקד. ‬
‫מלוויקה ג'מוואל. בואי. ‬
‫הדיקן, תתחיל לשלוח את התלמידים. ‬
‫חכי. ‬
‫תודה רבה, הקצין. ‬
‫אבל לא הבוגרים והסגל. ‬
‫מר אייר, מיס נהא, נא לבוא. ‬
‫איבדנו חבר שלנו לפני פחות מ-12 שעות. ‬
‫אף אחד מאיתנו לא במצב לענות לשאלות שלך. ‬
‫אכפת לך רק מהחקירה שלך. ‬
‫אתה יודע מה המשמעות של מציאת גופה של ילד בקמפוס?‬
‫תגיד לי אתה. ‬
‫משפחת ג'מוואל אוהבת להגיד לאחרים‬
‫איך לבצע את עבודתם. ‬
‫נכון?‬
‫אתה מוקסם משם המשפחה שלי. ‬
‫ברור, הצמדת השם ג'מוואל לחקירה תעצים אותה. ‬
‫לכן במקום להתמקד במותו של הילד, ‬
‫אתה נחוש להפוך התאבדות לרצח. ‬
‫מר ג'מוואל. ‬
‫ברגע שתתעלם משם המשפחה שלי, אולי תיזכר‬
‫שמחובתך להגן על הילדים האלה. ‬
‫- מר ג'מוואל. - תפסיקו את התשאול. ‬
‫ניסיתי להגיד לך שהקצין בדי‬
‫נתן אישור לשלוח את הילדים הביתה. ‬
‫אתה נוטה לשכוח‬
‫שאנחנו לא טיפשים. ‬
‫דיברתי עם השופט. ‬
‫יש לי צו בית משפט. ‬
‫הסגל... ‬
‫והבוגרים, ‬
‫לא רשאים לעזוב את הקמפוס. ‬
‫תעשה כרצונך. ‬
‫לא יהיה שום תשאול. ‬
‫בשורה טובה. קיבלנו אישור. ‬
‫סופרייה. ‬
‫הגופה שנמצאה... ‬
‫בוודאי של נינאד. ‬
‫ידעתי שתחשוב ככה. אבל אמרת שהוא נעלם מהאוטובוס. ‬
‫- איך הוא נמצא בבית הספר? - מי ראה אותו?‬
‫ויאס?‬
‫אני צודק לגבי זה. ‬
‫ודנט הוא בעצם... ‬
‫נינאד. ‬
‫אדהיראג'. ‬
‫גם אתה מדבר על רוחות?‬
‫את לא רואה, סופרייה?‬
‫הוא יודע דברים. ‬
‫יש לו יכולות. ‬
‫לא הרגשת את זה?‬
‫אני לוקחת אותו למומחה. ‬
‫סופרייה. ‬
‫לא תוכלי להציל אותו ככה!‬
‫לא נפצעתי בשחייה. ‬
‫נינאד ניסה לתקשר איתי. ‬
‫לנינאד היה אותו כתם לידה. ‬
‫גם לו יש כזה, נכון?‬
‫איך תסבירי את זה?‬
‫לוודנט ולי יש כתם לידה כמו של נינאד. ‬
‫- זו מקריות. - מה לגבי נער הצללים?‬
‫איך הרומן הגרפי הגיע אל ודנט?‬
‫תגיד לי אתה. ‬
‫כי זה לא סיפור שלי אלא של נינאד!‬
‫ודנט מאמין בו כי נינאד נלחם בשמו!‬
‫יש דברים בעולם שאין להם הסבר, סופרייה. ‬
‫עזבתי את נינאד לבדו פעם אחת. ‬
‫לא אעזוב אותו לבד הפעם. אלך להילחם למענו. ‬
‫אדהיראג', עצור!‬
‫נינאד!‬
‫- אדהיראג', עצור! - נינאד!‬
‫נינאד!‬
‫- אתה לא יכול להתקדם. - בבקשה, אדוני. ‬
‫- אסור לך ללכת, אדוני. רק רגע. - נינאד!‬
‫- תקשיב לי, אדוני! - תניח לי!‬
‫נינאד!‬
‫אני פה, נינאד!‬
‫הפעם לא אעזוב אותך לבד!‬
‫לא אוותר עד שאגלה מה קרה לך. ‬
‫אתה בסדר?‬
‫מיס, מי זה אבהי?‬
‫ראית את השם שלו בתמונה בבית שלי?‬
‫הוא הבן שלי. ‬
‫הוא אומר שאסור לי לסמוך עלייך כי... ‬
‫את תתנהגי אליי כמו שהתנהגת אל אבהי. ‬
‫מה עשית?‬
‫מכיר את חנות הספרים של מר צ'והאן?‬
‫תהיה בחנות בעוד 30 דקות כדי לקנות כרטיסי אוטובוס. ‬
‫קח פתק אישור. תצטרך לצאת מבית הספר. ‬
‫כן, גברתי. ‬
‫מר צ'נדרה פראקאש, תן לו בבקשה אישור לשער. ‬
‫מר צ'נדרה פראקאש?‬
‫איפה אתה?‬
‫מה?‬
‫אני לא חושב שראית את רוחו של הדיקן ויאס, אלא של הילד. ‬
‫זה היה לפני הרבה שנים. ‬
‫בדיוק הצטרפתי לבית הספר. ‬
‫אחד מהתלמידים שלנו נעלם. ההורים שלו באו בכל יום, ‬
‫חיפשו אותו. הוא עלה על אוטובוס שלנו, אבל לא הגיע הביתה. ‬
‫אני לא זוכר את שמו. ‬
‫מר צ'נדרה פראקאש! תקשיב!‬
‫הומו!‬
‫גרמת למלוויקה לבכות. ‬
‫צריך ללמד אותך לקח מזדיין. ‬
‫כולם ישכחו ממך. ‬
‫איננו. ‬
‫יום אחד תרגיש חסר אונים כמוני, דב. ‬
‫אתה, השם שלך, המשפחה שלך, אפילו השומרים שלך לא יוכלו להציל אותך!‬
‫לא תזכה לראות את היום הזה. ‬
‫אדהיראג', קום. ‬
‫קום. ‬
‫קדימה. ‬
‫גם אני מחפש אותו. ‬
‫את נינאד. ‬
‫בוא. ‬
‫קדימה!‬
‫מאותו יום, לא הפסקתי לחשוב על השם הזה. ‬
‫נינאד. ‬
‫אתה חיפשת את המסמכים שלו. ‬
‫הוא היה חבר שלי. ‬
‫כולנו חזרנו הביתה אחרי יום הלימודים האחרון. ‬
‫חוץ ממנו. ‬
‫הגופה שנמצאה באתר של האגף החדש... ‬
‫ברור לי שזה הוא. ‬
‫זה הגיוני עכשיו. ‬
‫שכל התקריות הללו קשורות לבניין הזה. ‬
‫ומדוע הדיקן ויאס התנגד לבניית האגף החדש. ‬
‫הוא ידע שנינאד קבור שם. ‬
‫שומרי בית הספר ראו אותו משוטט בג'ונגל באותו לילה. ‬
‫בבוקר ראיתי בוץ ופנס בשביל אל הג'ונגל. ‬
‫הוא היה מבועת. ‬
‫בניית האגף החדש הייתה אמורה להתחיל למוחרת. ‬
‫הוא ניסה להזיז את הגופה של נינאד. ‬
‫אבל הוא עורר את רוחו של נינאד. ‬
‫רוח כועסת, ‬
‫שחיכתה לנקמה שלה במשך 15 שנים. ‬
‫נינאד מעניש את מעניו. ‬
‫הדיקן, סויאש, ראג'אט, כולם היו מעורבים בזה איכשהו. ‬
‫הם יחשבו שאני משוגע אם אספר להם על זה. ‬
‫קראת את המהאבהארטה?‬
‫יש לנו שתי אפשרויות בחיים. ‬
‫או להשלים עם הנסיבות, או... ‬
‫לקחת אחריות לשנות את הנסיבות. ‬
‫אתה היחיד שיכול להבין את נינאד, אדהיראג'. ‬
‫תחשוב על זה. ‬
‫מה בדיוק קרה עם נינאד ביום ההוא?‬
‫ויאס לא לקח אותו לתחנת האוטובוס. ‬
‫מי שקנה לנינאד כרטיס לאוטובוס ידע שנינאד לא יעלה עליו. ‬
‫עכשיו זו אחריותך להוציא את האמת לאור. ‬
‫אני צריך לצאת מכאן. ‬
‫אישור מעבר‬
‫אדוני, אני צריך לאסוף כרטיסי אוטובוס לילדים. ‬
‫מהחנות. ‬
‫מה זה?‬
‫לא היה לי זמן לפרוק. ‬
‫לפתוח. ‬
‫סע. נו כבר. ‬
‫משטרה‬
‫דבי פרסד, קרה משהו בבית הספר. ‬
‫עוד בוגר התאבד. ‬
‫וזה לא הכול. מצאו גופה בבית הספר. ‬
‫אומרים שהיא של תלמיד. ‬
‫בית המשפט אסר על כניסה או יציאה מהקמפוס. ‬
‫דבי פרסד‬
‫אני מקווה ששמותיהם של כל 25 הבוגרים בצו בית המשפט. ‬
‫כן, אנחנו מטפלים בזה, אדוני. ‬
‫מר ג'מוואל... ‬
‫מר ג'מוואל?‬
‫אנחנו נשחרר אותך מהקמפוס, כך או אחרת. אל תדאג. ‬
‫הדיקן סוואמי, אני לא מודאג. לא אתגנב החוצה בבהלה. ‬
‫אעזוב מול הקצין בדי. ‬
‫שינסה לעצור אותנו. ‬
‫לא יקרה כלום, אני מבטיחה לך. ‬
‫זו חוויה בטוחה מאוד. ‬
‫חשוב מאוד להאמין שהכול יהיה טוב. ‬
‫תשבו בבקשה. נתראה עוד מעט. ‬
‫"מורס נון אסט פיניס. "‬
‫המוות אינו הסוף. ‬
‫אחרי שהבת שלי נפטרה, ‬
‫גם אני הייתי אבודה. ‬
‫לא הבנתי את זה בזמנו, ‬
‫אבל עכשיו אני מאמינה בזה. ‬
‫המוות אינו הסוף. ‬
‫אם תרצי אי פעם לדבר... ‬
‫לא איתי. ‬
‫אלא עם אלו שאיבדת. ‬
‫אני יכולה להעביר להם את המסר שלך. ‬
‫סופרייה?‬
‫סופרייה. ‬
‫וסיימנו. חדר הילדים שלנו מושלם. ‬
‫- הוא מושלם. זה בשבילך. - תודה. ‬
‫סופרייה גהוש אנירוד סן - אבהי‬
‫הו, ילדי. ‬
‫הו, יקירי!‬
‫אילו ידיים קטנות. ‬
‫להסתכל למצלמה. ‬
‫מוכנים? שלוש, שתיים ואחת. לחייך!‬
‫יפה מאוד. ‬
‫סופרייה. ‬
‫סופרייה?‬
‫סופרייה!‬
‫מה קרה?‬
‫שתוק!‬
‫למה את צועקת?‬
‫אני דואג מאוד לך ולאבהי. ‬
‫אלה תסמינים חמורים מאוד של דיכאון לאחר לידה. ‬
‫- את צריכה ללכת לפסיכולוג. - אני אימא שלו!‬
‫אני יודעת מה אני עושה, טוב?‬
‫סופרייה, איפה אבהי? הוא ישן?‬
‫אבהי, בני?‬
‫היי, בני. ‬
‫אבהי, בני!‬
‫אבהי?‬
‫אבהי. ‬
‫אבהי... ‬
‫אבהי!‬
‫סופרייה!‬
‫מה עשית?‬
‫אבהי, בני!‬
‫אבהי!‬
‫מה קרה? שיט!‬
‫שיט!‬
‫אבהי!‬
‫אני, אדוני!‬
‫- תזעיקי עזרה! מהר! - סופרייה, גברתי!‬
‫סופרייה, גברתי!‬
‫תודה, גברתי. ‬
‫צ'והאן‬
‫מר צ'והאן. ‬
‫- כן. - אדהיראג' ג'איסינג, מחזור 2007. ‬
‫- הנכד של קולונל ג'איסינג? - כן. ‬
‫אני צריך לשאול אותך משהו. אתה זוכר את נינאד רמאן?‬
‫הוא היה בן כיתה שלי. ‬
‫- בנו של מר רמאן. - כן. ‬
‫הוא עשה מעשה פסול, לברוח מהבית. ‬
‫ביום האחרון, הוא ביקר בחנות שלי כדי לקנות סרטי קישוט וכל מיני דברים. ‬
‫הוא עדיין חייב לי על זה. ‬
‫מר רמאן הציע לשלם על זה אבל סירבתי. ‬
‫אני רוצה שנינאד ישלם. ‬
‫מר צ'והאן, בזמנו קנו ממך כרטיסים לאוטובוס?‬
‫בהחלט. ‬
‫אז גם הכרטיס של נינאד נרכש כאן?‬
‫כן. דבי פרסד בא לקנות אותו. ‬
‫אני זוכר, כי הייתה לו תאונה באותו יום. ‬
‫הוא היה מכוסה בוץ, ‬
‫והוא צלע. ‬
‫לא קניתי. המאמן ויאס לקח אותו. ‬
‫ומישהו אחר קנה את הכרטיס. המאמן ויאס שלח אותי לעבודה כלשהי. ‬
‫נקלעתי לתאונה בדרך חזרה. ‬
‫הדיקן ויאס כינה אתכם בחיבה מחזור המזל שלו, ‬
‫כי הוא נבחר לדיקן מייד אחרי סיום לימודיכם. ‬
‫ראית את דבי פרסד? הוא המסעיד עכשיו. ‬
‫הדיקן, סויאש, ראג'אט, כולם היו מעורבים בזה איכשהו. ‬
‫אתה הבוגר המצטיין, והיא הבת של המורה. ‬
‫ואתה מקנא בנו למרות שאתה דב פרטאפ ג'מוואל?‬
‫דב סיים את הלימודים. ‬
‫מי ייתן לך עכשיו טיפים גדולים על מטלות קטנות?‬
‫אף אחד לא יבדוק היום את הנעליים שלך, נערי!‬
‫שוב מבריז?‬
‫מה בדיוק קרה עם נינאד ביום ההוא?‬
‫תמיד רצית את מלוויקה. ‬
‫אבל מלוויקה רצתה את אדהיראג'. ‬
‫ככה חיזרת אחרי מלוויקה שבורת הלב. ‬
‫ראינו את זה ביום האחרון. דב ניגב את הדמעות של מלוויקה. ‬
‫"אעניש את נינאד על זה שגרם למלוויקה לבכות!"‬
‫גרמת למלוויקה לבכות. ‬
‫צריך ללמד אותך לקח מזדיין. ‬
‫תזדרזו!‬
‫צאו החוצה!‬
‫הגורים היו חייבים למות כי היה צריך ללמד את הכלבה לקח, מיס. ‬
‫ודנט?‬
‫צריך ללמד את כולם לקח. ‬
‫תתרחקי מוודנט. ‬
‫חדר קריאה‬
‫כולכם יכולים ללכת הביתה מחר בבוקר. ‬
‫חוץ מהאנשים האלה. ‬
‫פארת, אימאד, טנסינג, אדהיראג', דב, מלוויקה. ‬
‫אבל, אדוני, על בסיס מה?‬
‫עניתי לכל שאלותיך. ‬
‫- מלוויקה! אנחנו צריכים ללכת. - מה הבעיה, דב?‬
‫גבר, לאן אתה הולך?‬
‫- השם שלך ברשימה. - לא אכפת לי. ‬
‫ג'מוואל, ‬
‫אעצור אותך. ‬
‫על מה? מה עשיתי?‬
‫מה מישהו פה עשה?‬
‫אין מה לפחד מאיומי סרק של קצין פשוט. ‬
‫המכונית תגיע בעוד חמש דקות. פשוט תיכנסי לתוכה בלי לומר מילה. ‬
‫עורך הדין שלנו יטפל בו. ‬
‫שוטרים בודקים מכוניות בשער. השביל הזה מוביל לבניין המנהלה. ‬
‫- לך. תיזהר. - תודה. ‬
‫- אני רוצה את כל השוטרים בשער. - המפקד. ‬
‫לא תוכל לעצור בעדנו. ‬
‫אני מביא את המכונית. תחכי פה בבקשה, טוב?‬
‫השוטר, ‬
‫רק תוודא שאין יוצא ואין בא בשער. ‬
‫במקרה הצורך תעצור אותם. ‬
‫הלו, סופרייה?‬
‫סופרייה. סופרייה?‬
‫אסור לדב פרטאפ ג'מוואל לעזוב את ביה"ס. ‬
‫הגיע מידע שהנהג שלו עוד מעט מגיע. ‬
‫לא להכניס את המכוניות לשטח ביה"ס. ‬
‫שוב, לא להכניס את המכוניות לשטח ביה"ס. ‬
‫דב! עצור, דב!‬
‫עצור, דב!‬
‫אתה תמות אם תצא מהשער. ‬
‫גם אתה ראית אותו. זאת הסיבה שאתה בורח. ‬
‫סויאש, ראג'אט ואתה לא רק תקפתם את נינאד באותו יום, אתם הרגתם אותו. ‬
‫זאת הסיבה שרצת לוויאס?‬
‫לא בשביל חתימה על פתק מפוברק, ‬
‫אלא כדי לבקש עזרה בסידור הבלגן שלך!‬
‫דב, תתוודה בפני כולם. ‬
‫אחרת הוא יהרוג אותך היום. ‬
‫לא עשיתי שום דבר. ‬
‫אתה משוגע לגמרי. ‬
‫אם אני משוגע, דב, ‬
‫נראה אותך יוצא היום מבעד לשער בית הספר. ‬
‫הינה!‬
‫המכוניות שלי הגיעו. ‬
‫תסתכל עליי. ‬
‫מה הקטע?‬
‫אדוני, בוא לשער תכף ומייד בבקשה. ‬
‫מר מנוהר, תחזור לילדים. שכולם ייכנסו. לך. ‬
‫דב!‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬