‏חמש, ארבע...
‏שלוש, שתיים, אחת...
‏למזלך, אני לא יכול לירות בך.
‏אני זקוק לך. ‏אבל, מרי, לא תוכלי להימלט מפניי.
‏הגאות עולה
‏ורק אני אוכל לקחת אותך למקום מבטחים,
‏כי רק לי יש אור.
‏ניסיתי עדינות, עכשיו אנסה היגיון.
‏חייך בידיי, בדיוק כפי שחיי בידייך.
‏אני מחפש את ים הלהבות.
‏איך אתה יודע על ים הלהבות?
‏אביך סיפר לי.
‏דיברת עם אבי?
‏פשוט תגידי לי איפה היא.
‏תגיד לי שהוא בחיים.
‏אני יודעת שהוא בחיים.
‏אני שומעת את קולו.
‏תקשיבי לקולי. תקשיבי לי.
‏תישארי קרובה. צפוף כאן מאוד. מצטער.
‏- פריז, 14 ביוני 1940 ‏ארבע שנים קודם לכן -
‏אני יודע שזה יום הולדתך, ‏אבל יש לי דברים לעשות. תיזהרי.
‏אמרת שאנחנו נוסעים לחופשה. ‏-זה נכון.
‏אז למה אנחנו ממהרים כל כך?
‏כי, מרי, לצערי הגרמנים בחרו ‏לפלוש לפריז ביום הולדתך.
‏סליחה.
‏מה יעשו הגרמנים בצרפת?
‏בשביל היוהרה של אדם אחד, הם יפשטו ‏על ערים שלמות וייקחו כל דבר בעל ערך.
‏הנה. תעזרי לי למצוא ‏את המפתח לגלריית הדינוזאורים?
‏את מהירה ממני בהרבה.
‏בואי, מרי, עלינו להציל כל דבר שנוכל ‏ואז את עצמנו.
‏יש תיבה לימינך.
‏דניאל, אתה עוד רוצה את זה? ‏-בדחיפות.
‏אחזור ברגע שאוכל.
‏סליחה שהבאתי אותך, ‏אבל אם היית נשארת בדירה,
‏אני לא בטוח שהייתי מצליח לחזור.
‏הם יסגרו את הרחובות ויאכפו שעת עוצר.
‏כשהנאצים יבואו למוזאון, ‏זה מה שהם יחפשו קודם.
‏אנחנו לוקחים איתנו את האבנים האלה? ‏-לא. תתפסי.
‏אני אתן אותן לכמה אנשים ‏שאני סומך עליהם כדי שיוציאו אותן מפריז.
‏ומה יקרה אם יתפסו אותם?
‏דבר אחד אחרון.
‏כשנעלה על הרכבת, ‏הבאתי עוגה לחגיגות יום ההולדת שלך.
‏ניסע דרומה לביתו של חבר.
‏איזה חבר?
‏חבר שאפשר לסמוך עליו ‏שישמור על דברים יקרים.
‏כמוך, מרי.
‏הנה, קפלי את הצד הזה בשבילי.
‏זהו זה.
‏עכשיו הדינוזאורים מחכים.
‏תני לי את ידך, ובואי נלך.
‏חשוב להגיד להם שזה דחוף.
‏דניאל, תודה לאל שחזרת.
‏הגרמנים הגיעו לדלת הראשית.
‏אמרנו להם שהמקום סגור, ‏אבל נראה שהם עומדים לפוצץ אותה.
‏תכניסו אותם. תכינו להם קפה.
‏תנו להם סיגריות. תעכבו אותם בחמש דקות.
‏תן לו את המפתחות ‏כדי שינעל כל דלת שעברנו בה.
‏כשנצא, תעמיד פנים שאתה לא מוצא את המפתח.
‏אנשים שמשתמשים רק בעיניים מתקשים בזה.
‏אתה רואה? בתי מטפלת בי יפה.
‏לאן תיסעו? ‏-אל תדאג, נהיה בסדר.
‏שמור על עצמך.
‏מר דיילי, פתח ותכניס אותם.
‏אבוא עוד מעט. ‏-ספר לי מה קורה.
‏אני לובש מעיל שעלה עשרה פרנק
‏כדי לשאת בו יהלומים ‏בשווי יותר ממחצית פריז,
‏ואז לשלוח אותם לז'נבה ‏בתוך ראש של טירנוזאורוס רקס,
‏אחת המפלצות הנוראות ביותר ‏שהלכו על פני האדמה
‏עד בואו של הרייך השלישי.
‏בואי, תישארי קרובה, יש עמוד לימינך.
‏זהירות. הנה.
‏הגרמנים קרובים עכשיו. הנה, כאן. עצרי.
‏תני לי את התיק שלך. את תשבי על המזוודות.
‏עלי למעלה. הנה.
‏זהו זה.
‏אני ארוץ. את תצטרכי לסמוך עליי.
‏אני סומכת עליך. ‏-קדימה, יוצאים לדרך.
‏אני מבטיח לך דבר אחד, מרי,
‏לא תשכחי לעולם את יום ההולדת הזה.
‏מה קרה אז?
‏משאית המתינה לאבנים היקרות.
‏אני לא יודעת אם האבן שאתה מחפש הייתה שם.
‏אני יודע.
‏תפסיקי לשקר לי.
‏אני יודע שהיא לא הייתה עם האחרות.
‏אבא שלך שמר אותה לעצמו. ‏הוא נתן לך אותה. איפה היא?
‏איפה אבא שלי?
‏מרי, את צריכה לדעת משהו.
‏התעוורת באשמת אביך.
‏ים הלהבות נושא עמו ברכה, אבל גם קללה.
‏יקירי האדם שהאבן ברשותו ‏סובלים ממחלות איומות.
‏האפלה שלך הייתה מתנה מאביך היקר.
‏- על פי הרומן מאת אנתוני דואר -
‏- כל האור שאיננו רואים -
‏הרב "ט פניג.
‏הפצצות פגעו שוב במטרות מדויקות.
‏באתי הנה כדי לבדוק אם איתרת שידורים
‏שעשויים להנחות את הפצצות,
‏אבל במקום זה גיליתי שאתה עסוק בכמה...
‏מטלות בית!
‏אני סקרן. איפה שמידט?
‏החשמל נפל, נתיך נשרף, ‏הוא הלך לחפש נתיך חדש.
‏אני חושש שהוא נפגע מפיצוץ.
‏כל כך חושש שהחלטת לנקות את הרצפה.
‏אם הנתיך נשרף, למה האורות דולקים?
‏ולמה הרדיו פועל?
‏מצאתי נתיך רזרבי במרתף.
‏היה שם עדיין דם. המגפיים שלי התלכלכו בו.
‏החלטתי לנקות אותו.
‏תראה.
‏מישהו משדר.
‏בוא נשמע מה הם אומרים.
‏"ממש כמו פעם,
‏"במשרדי בגנים הבוטניים בפריז,
‏"אבל...
‏"הייתי רוצה לדעת מה הכוונה ב'שנה טובה'."
‏נערה.
‏נערה משדרת.
‏הצופן מכוון את הפצצות.
‏אבל ידעת את זה כבר, נכון, פניג?
‏וכששמידט גילה, הרגת אותו.
‏למה?
‏אקדח.
‏אתה מרגל. ‏-לא.
‏אז תסביר!
‏עשיתי את זה כדי להגן על זיכרון.
‏על מקום של תקווה.
‏היחיד שהרייך לא הצליח להרוס.
‏יכולתי להוציא אותך להורג כאן ועכשיו, פניג.
‏אבל...
‏אתה מפעיל הרדיו היחיד שנותר בסן-מלו.
‏אז אתה ואני
‏נמצא את מיקום השדרנית,
‏ואז אניח אקדח בידיך ואתה תהרוג אותה בעצמך.
‏אתה מבין?
‏כן, המפקד. אני מבין.
‏השידור פסק.
‏יש לנו יום שלם.
‏ההפצצות נגמרו.
‏בפעם הבאה שהיא תשדר, נמצא אותה.
‏הצמדתי לך את שמידט כי חשדתי בך מההתחלה.
‏אתמול בלילה, ‏התקשרתי למפקד המוסד שהוכשרת בו.
‏הוא אמר שנבחרת לעבודה הזאת כי אתה גאון,
‏אחד הנערים הטובים ביותר בגרמניה, לדבריו.
‏קח את הציוד שלך.
‏זוז.
‏איך הגענו למצב הזה?
‏- בית יתומים ‏אסן, גרמניה, 14 ביוני 1940 -
‏תמשיכו לעבוד, ילדים.
‏זאת בטח משטרת הרדיו,
‏שבאה לעצור אותך ‏על האזנה לשידורים לא חוקיים.
‏אין לך מושג על מה את מדברת.
‏הייל היטלר.
‏ילדים.
‏הייל היטלר!
‏מדוע כיבדת אותנו בביקורך, המפקד?
‏כמה מילדייך האזינו היום לרדיו?
‏אם האזנתם לשידור הלאומי,
‏ודאי שמעתם את החדשות הנפלאות.
‏אחר הצהריים פלשו כוחות גרמניים לפריז.
‏הצרפתים נכנעו ללא מאבק.
‏האומה הצרפתית היא אומה מנוונת מאוד.
‏שארית צרפת תיפול בקרוב.
‏זה הגיע עם עצי ההסקה, המפקד.
‏כן.
‏מישהו מילדייך האזין היום לשידור אחר
‏שאינו השידור הלאומי?
‏אתה. עמדת להרים את היד.
‏הוא עמד להסביר ‏שמאז הצבת האנטנה בברנדנבורג,
‏אי אפשר לקלוט אף אות אחר ‏מלבד השידור הלאומי.
‏הייל היטלר.
‏כן, זו התאוריה,
‏אבל אנשים חכמים מוצאים דרכים עקיפות.
‏הם מוצאים דרכים ‏להאזין לשידורים מארצות אחרות.
‏אנשים חכמים כמוך, ילד.
‏אתה ורנר פניג, נכון? ‏-כן.
‏כן, זה אתה.
‏זה בהחלט אתה, ואתה הסיבה לבואי.
‏השמועה עליך גונבה לאוזניי.
‏אומרים שאתה גאון.
‏אומרים שאתה חצי ילד, חצי משדר רדיו,
‏שיש לך כבלים בראש שקולטים אותות מניו יורק.
‏לא האזנתי לשידורים זרים ‏כבר שבועות רבים, אדוני.
‏הייל היטלר.
‏חודשים, אפילו... ‏-שקט.
‏לא באתי בגלל שידורים זרים.
‏לא.
‏אני...
‏באתי רק כי הרדיו של חבר שלי התקלקל,
‏ואני רוצה שאתה, ורנר פניג, תתקן אותו.
‏וברגע אחד, חיים משתנים.
‏נלך?
‏הבית היפה ביותר באסן.
‏הוא הוחרם מיהודייה ‏שהשאירה את הציפורניים שלה בשער.
‏היא כל כך לא רצתה לעזוב.
‏קיבלתי אותו במתנה מהפיהרר בעצמו.
‏יקירתי, תכבי את המוזיקה ‏ותראי לנער את המכונה המקולקלת.
‏אני רוצה את הרדיו שלי בחזרה.
‏פניג, תקן אותו.
‏לשם כך אני צריך כלים, אדוני.
‏לפני שאספנו אותך, נכנסנו לבית הספר המקומי,
‏פתחנו את הארונית שלך
‏ומצאנו את הכלים ‏שבעזרתם הרכבת מקלטי רדיו לא חוקיים.
‏מצאנו רדיו שכיוונת לגל 13.10,
‏תחנה אסורה הממוקמת איפשהו בצרפת.
‏האזנת לפרופסור זקן
‏שמשדר לילדים ‏על מדע, אור, דמיון ודברים כאלה.
‏כן.
‏הוא מדבר רק על האמת ועל דברים יפים, אדוני.
‏הייל היטלר. ‏-הייל היטלר.
‏כן, אמת ודברים יפים, ‏שכולם אסורים, ורנר פניג.
‏האוזניים שלך הוזנו במילים אסורות, ‏לכן המוח שלך הוא עצמו אסור.
‏עכשיו...
‏אנחנו יודעים מה עשית,
‏ואתה יודע שהעונש על כך הוא מוות.
‏לכן זו ההצעה שלי...
‏אתה תתקן את הרדיו של אשתי...
‏אחרת תמות.
‏קדימה.
‏המגעים התרופפו. אני צריך לרתך אותם.
‏אין כאן רתכת.
‏תתקן או שתמות.
‏היום בשעה 13:00 שעון גריניץ', ‏חיילים, טנקים וכלי רכב גרמניים נוספים...
‏הרדיו תוקן, אדוני. הייל היטלר.
‏יפה מאוד, פניג.
‏עכשיו תעביר לתחנה אחרת, ‏לפני שהמוחות של כולנו יורעלו.
‏כן, אדוני. כמובן.
‏- תחנת הרכבת סן לאזאר ‏פריז, 14 ביוני 1940 -
‏ימינה.
‏קדימה, מהר. אנחנו מגיעים לקומה. למעלה.
‏זהירות. תאחזי בי. ‏תחזיקי חזק, מרי. תישארי קרובה.
‏הרכבת האחרונה מפריז כבר יצאה!
‏אתם מבזבזים את זמנכם, זוזו אחורה!
‏זוזו אחורה! אתם חייבים לחזור אחורה. ‏אתם חייבים לעזוב את התחנה.
‏עזבו את התחנה!
‏הרכבת האחרונה כבר יצאה!
‏עליכם לעזוב את התחנה מייד.
‏ניאלץ ללכת ברגל.
‏ללכת ברגל? ‏-בואי. כן.
‏אין לנו ברירה. בואי.
‏סליחה. בואי, מרי. תאחזי בי.
‏תחזיקי חזק.
‏מרי, מתוקה, תני לי את התיק שלך.
‏הוא כבד כל כך.
‏זה הרדיו שלך?
‏אולי לא יהיה מקלט ביעד שלנו.
‏אני רוצה לדעת ‏מה חושב הפרופסור על מה שקורה.
‏אני מצטער, אבל לא נוכל לקחת אותו איתנו.
‏תוכל להסביר לי ‏למה כל העיר בורחת למקום לא ידוע?
‏תוכל להסביר לי למה היהודים בורחים הכי מהר?
‏תוכל להסביר ‏למה מדינה אחת רוצה בעלות על האחרת?
‏לא. אין לי הסבר לשום דבר מזה.
‏ברדיו אמרו שהנאצים שונאים כל מי ששונה מהם,
‏וכל אדם שאומר את האמת.
‏מרי... ‏-תקשיב לי. תקשיב.
‏אני שונה. אני יודעת.
‏אני יודעת שניסית להגן עליי, אבל אני שונה.
‏אתה אומר את האמת.
‏כן, ואשתוק כדי להגן עלייך.
‏הדבר היחיד ששונה בך
‏הוא שאת מוכנה לסחוב משקל כבד ‏כדי לשמוע את האמת,
‏וזה רק אחד ‏מתוך הרבה דברים מופלאים בך, מרי.
‏בחיים אסור לך להסתיר מי את,
‏אבל במלחמה, היותך בלתי נראית ‏עשוי לשמור אותך בחיים.
‏אני אסחב את התיק שלך.
‏אתה יודע, הפרופסור מדבר רק אל הצעירים.
‏אנחנו צריכים להבין את השיגעון שבעולם הזה.
‏אני אשא את העול של עצמי. ‏-לא.
‏העול הזה אינו שלך בלבד.
‏בואי.
‏אני כאן. הנה אני.
‏מרי, בחרתי במלון הספציפי הזה ‏כי השירות כאן מדהים.
‏אבא, אני שומעת תרנגולות חיות.
‏בהחלט, רק המזון הטרי ביותר.
‏המלצרים, המלצריות, המשרתים
‏והחדרניות שקטים מאוד, לא תדעי שהם כאן.
‏אני חשה בריזה קרירה.
‏אנחנו על המרפסת, נכון?
‏כן, ונוף שדות הפרג יפהפה.
‏אני מקווה שאין כאן דבר בורגני מדי, ‏כמו שולחן וכיסאות.
‏לא, העיצוב הוא יפני. ‏כולנו אוכלים על הברכיים,
‏והשף עטור כוכבי המישלן ‏ידוע בכריכי הנקניק שלו.
‏בבקשה. ‏-תודה.
‏תוכל לבקש צעיף מאחד המשרתים, בבקשה?
‏כן. ‏-קר לי קצת.
‏תודה. ו...
‏אולי תגיד לשף
‏שרק חצי מהכריך המפורסם שלו יספיק לי.
‏למה? את לא רעבה? ‏-לא...
‏כדאי לשמור את המזון שלנו.
‏כיוון שאתה לא יודע לאן אנחנו הולכים,
‏אין לדעת כמה זמן זה ייקח.
‏אני יודע לאן אנחנו הולכים.
‏החלטתי שאנחנו הולכים לסן-מלו.
‏ליד האוקיינוס?
‏כן, ליד האוקיינוס. תאכלי.
‏את מי אתה מכיר בסן-מלו?
‏יש לנו שם משפחה.
‏איך נגיע לשם?
‏כלומר...
‏אין רכבות.
‏אף אחד לא יסיע אותנו ‏כי האדיבות נעלמה מהעולם,
‏וכל האנשים בו הפכו לרשעים בבת אחת.
‏לא כל האנשים.
‏מרי, כמעט 22:00.
‏זה הזמן של הפרופסור שלך.
‏אם הוא יודע מה קורה, גם אני רוצה לדעת.
‏לדעתי, הלילה הוא ידבר על טיבו של הזמן.
‏אבל לא משנה מה הנושא, ‏הוא תמיד מדבר על הכול.
‏ערב טוב, ילדים.
‏הלילה אתחיל את השידור עם כמה מילים ש...
‏לא משנה היכן אתם, ‏הן ודאי יהיו רלוונטיות לכם.
‏הן נכתבו לפני זמן רב מאוד ‏על ידי מחזאי יווני ושמו סופוקלס,
‏אבל אני חושב שהמילים מוכיחות ‏שדברים לא באמת משתנים,
‏לא משנה כמה זמן חולף.
‏זה מה שהוא כתב.
‏"הרודן הוא ילד גאוותן
‏"ששותה מכוסו המחליאה של פזיזות ושל יוהרה
‏"עד שממרום מושבו,
‏"הוא צונח אל אבק התקווה."
‏אני יודע שזו תקופה אפלה עכשיו, ילדים,
‏אבל תמיד תסמכו על כך שהאור מנצח.
‏אפרופו אור, אדבר איתכם היום על...
‏ורנר!
‏עוכבת על ידי הגסטפו, ואתה מאזין בכל זאת?
‏במשך שעה אחת ביום, ‏אני רוצה להאזין לטוב ולהיגיון.
‏זה כאב! ‏-עדיף לכרות אותן!
‏זה כאב.
‏לא כמו כדור בראש או חבל סביב הצוואר.
‏ורנר, אתה כל מה שיש לי.
‏אתה המשפחה שלי, הכול. ‏אני לא יכולה לאבד אותך.
‏מצטערת על האוזניים שלך. ‏-את ממש חזקה.
‏חזקה מאוד.
‏מצאתי שוקולד.
‏נו, מה אמר הפרופ... ‏-ורנר!
‏יש כאן חיילים.
‏הם ביקשו לדבר איתך.
‏ורנר, לא מסלקים אותך מכאן.
‏נבחרת כי אתה חכם מאוד.
‏הם יגידו שאתה קטן מדי,
‏שבאת משום מקום,
‏שאסור לך לחלום בגדול.
‏אבל אני מאמינה בך. ‏אני יודעת שתעשה משהו חשוב.
‏תודה.
‏תישאר אותו הדבר, ורנר פניג.
‏אפילו שאתה מעצבן לעיתים קרובות,
‏אסור לך להשתנות... ‏-את מכאיבה לי שוב.
‏אל תיתן להם להרשים אותך.
‏אל תיתן להם לשכנע אותך.
‏אל תשנה את הנשמה שבתוכך, טוב?
‏כמו אחת מתחנות הרדיו הטיפשיות שלך.
‏אל תשנה את התדר.
‏אני מבטיח.
‏כן.
‏אני מבטיח.
‏יוטה...
‏אני מבטיח. ‏-יוטה.
‏ברכותיי.
‏תיקון הרדיו היה מבחן קטן שנתתי לך, ‏ועברת אותו בהצטיינות.
‏לאן אתם לוקחים אותי?
‏למקום שבו יהפכו את הילד לגבר,
‏ואת הגבר לחייל.
‏הייל היטלר.
‏זה מצליח, מרי. הנה.
‏תפני ימינה, מרי. ימינה. זהו זה.
‏טוב, עכשיו תלחצי על המצמד.
‏מה זה מצמד? ‏-המצמד!
‏תרימי את רגל שמאל. כן.
‏כן! יופי, זוזי הצידה!
‏אנחנו גונבים מכוניות עכשיו?
‏זאת לא מכונית, זה סיטרואן.
‏אנחנו לא גונבים אותו, ‏אנחנו משחררים אותו למען צרפת כולה.
‏- מוסד חינוך פוליטי-לאומי -
‏תראה, ורנר פניג, ‏הבתים שאני מביא אותך אליהם גדלים בכל פעם.
‏מוסד החינוך הפוליטי-לאומי.
‏בית הספר היוקרתי ביותר בגרמניה,
‏שנבנה לבעלי המוחות המבריקים ביותר ‏והגוף החזק ביותר.
‏רק על-אנושיים שורדים כאן.
‏אתה קורא את פרידריך ניטשה, ורנר?
‏לא, אני לא קורא.
‏אני רק מאזין.
‏מה שלא הורג אותנו, מחשל אותנו.
‏הייל היטלר.
‏מי אתה?
‏לוטננט קולונל זיידלר.
‏הבאתי מועמד לקבלה לבית הספר ממחלקת אסן.
‏אמרו לי לבוא קודם לכאן.
‏מה הוא?
‏הוא קוסם.
‏זה ורנר פניג.
‏יש לו כישרון מיוחד מאוד למקלטי רדיו.
‏כן, טוב...
‏לא שאלתי על כישרון, נכון?
‏שאלתי שאלה ספציפית מאוד, מה הוא?
‏הוא נער.
‏כשמישהו שואל מה אתה,
‏הוא שואל איזה גזע אתה.
‏אתה הגזע שלך.
‏אז, בבקשה, מה הוא?
‏הוא גרמני ארי.
‏אבל לפי טופס הקבלה שהגשת,
‏ורנר פניג נמצא בבית יתומים.
‏אז הוא יתום.
‏מי היה אביך, ורנר פניג?
‏אני לא יודע מי היה אבי.
‏אדוני.
‏אימך?
‏מתה, אדוני.
‏מתה, מה?
‏מתה, אדוני... הייל היטלר.
‏התכוונתי, אימך הייתה גרמנייה ארית?
‏כן, אדוני.
‏אבל אביך שבא והלך היה יכול להיות כל דבר.
‏תתפשט.
‏אם לנער אין מסמכים ‏שמעידים בבירור על אילן היוחסין שלו,
‏לפני שייכנס בכלל ‏למרחב הפנימי והמקודש של המוסד הזה,
‏עליו לעבור בדיקה יסודית,
‏כדי שנוכל להיות בטוחים ‏בהרכב הגנטי והגזעי שלו.
‏אמרתי לך להתפשט, לעזאזל!
‏אמדוד כל איבר בגופו.
‏עובי השפתיים, זווית נטיית האף,
‏דחיסות העצם, צבע העיניים, צבע העור,
‏המרחק בין הרקות, היקף הראש.
‏רק אם לאחר השלמת הבדיקה שלי
‏לא יהיה ספק בכך שלא זורם בו דם יהודי...
‏תוריד הכול.
‏הוא יתקבל.
‏מר זיידלר, תודה שחשבת עלינו.
‏עכשיו, בבקשה, תחזור לאסן.
‏ורנר פניג בידינו עכשיו.
‏הייל היטלר.
‏חדשות טובות, ורנר פניג!
‏אתה אינך יהודי,
‏לכן תוכל לחיות ו...
‏להצטרף למוסד הזה.
‏אבל דע דבר אחד.
‏הנער שאתה עכשיו ימות בקרוב
‏ויוחלף על ידי דבר על-אנושי.
‏הקשב!
‏הייל היטלר! ‏-הייל היטלר!
‏נער חדש לחישול.
‏אלה מדי השדה שלך.
‏אלה מדי האימון הגופני שלך.
‏הצלב את הכתפות מאחור ‏כך שיהיו מקבילות מלפנים,
‏הפשל שרוולים עד המרפק,
‏אתה תישא סכין בנדן בצד ימין של החגורה.
‏חל איסור על ספרים, ‏על סיגריות ועל חפצים אישיים.
‏זו הארונית שלך.
‏בארונית יהיו אך ורק מדים, ‏מגפיים, סכין ומשחת נעליים.
‏אסור לדבר לאחר כיבוי אורות. ‏מכתבים הביתה נשלחים בימי רביעי.
‏נסלק ממך את החולשה שלך, ‏את הפחדנות שלך, את ההססנות שלך.
‏אתה תהפוך למפל, למטח של קליעים.
‏אתה תוותר על הנוחות ותחיה למען חובתך בלבד.
‏תאכל את מדינתנו ותנשום את אומתנו.
‏אתה מבין?
‏כן, אדוני. אני מבין.
‏יופי.
‏תנו לו קבלת פנים מסורתית.
‏תברח.
‏יוטה, אחותי היקרה,
‏זה מקום מעניין מאוד.
‏יש כאן הרבה יערות ושטחים פתוחים, ‏והאוויר נקי כאן מאוד.
‏הנערים האחרים נראים בסדר, ‏אף שרובם גדולים ממני.
‏לא נגעתי עדיין ברדיו אפילו,
‏אבל אני בטוח שזה יקרה.
‏בבקשה תגידי לגברת אלנה לא לדאוג לי,
‏כי אני בסדר...
‏ונהנה מהאוויר הצח.
‏אני מקווה שכולכם בסדר.
‏אני אוהב אותך ומתגעגע אלייך מאוד.
‏כל טוב והייל היטלר,
‏ורנר.
‏די, מספיק!
‏אתה בטח נער הרדיו החדש.
‏קום, נער.
‏תהיו עדינים איתו.
‏הרייך תולה בו תקוות גדולות.
‏בוא.
‏או שתמות כמו אריה,
‏או שתיפול כמו כוס חלב שנשפך.
‏קום. בוא.
‏- סן-מלו ‏ארבע שנים לאחר מכן -
‏תזכור, פניג...
‏במקרה שאתה מתכנן להיכשל בכוונה,
‏לא רק החיים שלך מונחים על הכף.
‏שמעתי שיש לך אחות...
‏יוטה.
‏אם לא תמצא את מקור השידור של גל 13.10,
‏גם אחותך תמות.
‏והיא תמות מוות אכזרי מאוד.
‏אבא, היום נזכרתי במסע שלנו...
‏סע!
‏...לסן-מלו,
‏ובמכונית הגנובה.
‏ישנו באסמים ובשיחים, ‏וגנבנו ביצים לאורך הדרך.
‏אני זוכרת שהגענו לעיירה ‏בדיוק כשהדלק עמד להיגמר.
‏היא משדרת במרחק חצי ק "מ מערבה מכאן.
‏תפנה כאן ימינה.
‏אני זוכרת שהייתי לחוצה כל כך כשהגענו לכאן.
‏לא ידעתי מה יעלה בגורלנו או את מי נפגוש,
‏אבל פגשנו רק אהבה ושמחה.
‏כל זה נראה רחוק כל כך עכשיו.
‏אבא...
‏אני מתפללת שאות הרדיו הזה ‏מגיע אליך, איפה שלא תהיה,
‏כי לעולם לא אוותר על התקווה.
‏לעולם לא.
‏כל אהבתי.
‏צא מהרכב.
‏הגיע הזמן לפגוש את ידידתך.
‏מי שלא תהיי, בבקשה תסלחי לי.
‏תרגום כתוביות: עטר אברמסון