Per fi t'he trobat!
Marie?
No queda cap lloc per fugir.
Sé que ets aquí dalt, Marie.
No hi ha escapatòria.
Soc feble i lent, però el que necessito és vital.
Vinc a buscar-te, Marie.
Suposo que t'has atrinxerat allà dalt.
Ets una noia llesta.
Però això s'ha d'acabar ara.
Tinc una pistola, Marie.
I també tinc una granada de mà.
No caldria
gastar més forces
o utilitzar explosius
si em contestessis una simple pregunta.
Els nord-americans són a les muralles de la ciutat.
No hi ha temps per a jocs.
Només m'has de dir on puc trobar el Mar de Flames!
Etienne, tinc por.
Vull que tornis a casa.
Si us plau, torna a casa.
Professor.
Es troba bé?
No.
No,
el professor no es troba bé.
És un bon lloc aquest.
Per a què?
Per a l'última lliçó que aprendràs del professor.
Quan la teva ànima deixa la Terra,
ho saps.
Pots veure tots els moments de la teva vida.
QUATRE MESOS ABANS
Aquest és un missatge de Londres per a tota la gent de França.
Un missatge molt personal.
Els llargs gemecs dels violins de la tardor.
Ho repetiré:
es llargs gemecs dels violins de la tardor.
Gràcies.
Abans de menjar cal que prenguis la pastilla.
Ja l'he pres, estimada. M'hauràs sentit.
No, he sentit que aixecaves l'ampolla de pastilles i les sacsejaves,
però no l'has pres.
Ja ho sé, soc molt pesada.
No, ets extraordinària.
Però et juro que aquestes pastilles són pels cavalls.
Si no te les prens, el metge va dir que el teu cor es rendirà
i llavors qui em faria aquesta magnífica sopa?
Ara sí que pots menjar.
Madame Manec, creus que al cel
realment veurem Déu cara a cara?
Potser.
I si ets cega?
Jo crec
que si Déu vol que vegem alguna cosa,
la veurem.
Etienne? Què ha passat?
La BBC de Londres acaba de llegir la "Cançó de tardor".
Les seves tres primeres línies.
Què és aquesta cançó?
La "Cançó de tardor" de Verlaine és el senyal.
Que venen els nord-americans
i els britànics.
Vol dir que tenim molta feina.
No passa res, Etienne. Faré el que calgui fer.
Hem de vigilar el port, les tropes,
- els camins. - Ho faré.
No, Sophie, el metge va dir que havies de descansar. L'ansietat podria
ser perillosa.
Ara que han llegit el poema, com pots fer el que cal fer?
No faré cas al metge.
No, si hi ha feina, la faré jo.
Marie, no pots.
No pots veure com van i venen els vaixells.
La Marie pot recollir missatges.
I tu?
Tu què faràs?
Etienne.
No vols sentir-te viu abans de morir?
- Marie. - Sí.
Quan acabis la sopa ves a la maqueta que et va fer el pare
i familiaritza't amb tots els carrers
que porten a l'església i al forn.
Estaràs molt ocupada els dies vinents.
Pregunta-m'ho de nou.
Què?
Una vegada et vaig dir que si eres tu qui m'ho demanés
potser algun dia vindria amb tu.
Si us plau, torna-m'ho a preguntar.
Oncle Etienne,
voldries venir amb mi
cap al món?
Sí.
Sí que vull.
Madame Manec!
Madame Manec, sortim.
Què vols dir "sortim".
Vol dir "nosaltres".
Sortim a fer un tomb.
Què hi ha d'estrany?
Molt bé.
El barret, Etienne.
Mai sorties de casa sense el teu barret.
Encara és aquí.
Com li queda?
Sembla el meu germà petit.
El papà m'ha dit que abans eres un tigre.
Un tigre.
Sí, una vegada vaig ser un tigre.
I ho tornaràs a ser.
Ho tornaràs a ser.
Gràcies.
Déu meu.
Sí, soc l'Etienne.
El que en queda.
A partir d'ara, vindré jo a recollir el pa.
Ara sé que guanyarem.
El que està cremat no és per menjar.
Benvingut de nou, senyor.
Sophie? Ja som aquí.
És el que està cremat.
Et trobes bé?
Ara no és el moment per això.
Setze grups.
Sí.
Tens gana?
Sí, gràcies.
- Aniré més de pressa amb el bastó. - A on aneu?
- Tenim molta feina. - Molta feina!
Un vaixell nou des de Rotterdam sota bandera holandesa.
El vaixell mercant, el Batista May.
Deu portar formigó pels reforços, suposo.
Quina és la matrícula?
És la R, D, 1, 1, 2, 3.
Botes. Puntes metàl·liques.
Heu pescat res?
Encara no.
Què és això?
Els meus deures.
Soc cega per això està escrit en braille.
I que hi ha escrit en aquest paper?
Llegeix-m'ho.
"El capità Nemo parlava amb una eloqüència captivadora.
El foc de la mirada i la passió dels gestos l'havien transformat.
Estimava el vaixell com un pare estimava un fill."
És del llibre Vint mil llegües de viatge submarí.
Ara l'estem llegint a l'escola i també és l’obra d'un francès.
Bona sort amb el peix.
Gràcies.
Marie, de vegades em fa por com n'ets de bona en això.
Hauran de fer front a la meva germana si ho han fet.
Fum?
Merda.
Sophie?
Sophie! On ets?
Sophie!
No. Sophie, no.
No!
- Etienne? - Aquí!
Què ha passat?
Ha estat el cor.
S'ha esperat
fins saber que jo podia ocupar el seu lloc.
Mai em va donar per perdut fins i tot quan jo mateix ho havia fet.
Acabarem el que vas començar.
Acabarem la teva feina, t'ho prometo.
L'acabarem.
Sophie.
Etienne, vull acabar el que va començar Madame Manec,
però no ho puc fer sense tu.
Et necessito aquí amb mi. Si us plau.
Ja n'hi ha prou, Marie!
Per fi
t'he trobat.
Avui,
en aquest moment,
aquí és on s'acaba.
Els alemanys s'estan desesperant.
La Marie estarà en perill.
Ves amb ella i protegeix-la fins que vinguin els nord-americans.
Ho faré.
Quan vegis la Marie
digues-li que un tigre és més feliç mort que en una gàbia.
Ella m'ha alliberat.
Dona-li les gràcies.
No passa res.
Ets un bon noi, Werner Pfennig.
Ets un bon noi .
No deixis que aquesta guerra et destrossi.
Protegeix-la.
Ho prometo.
Papà, si m'escoltes,
dona'm força.
Per què parles amb el teu pare?
Vols saber què li ha passat?
T'ho diré, doncs.
Després d'haver-te deixat aquí,
va anar a París per treure's de sobre la Gestapo.
Malauradament per al teu pare, la Gestapo tenia altres plans.
No t'aturis mai.
No dubtis mai.
No ets tan bo en aquesta feina, Monsieur LeBlanc.
I ara, sense fer gaire enrenou,
vindràs amb mi.
Somrius perquè són les teves velles amigues.
Vas ser el guardià de totes les claus de cada pany.
Però ara només hi ha una clau que necessites.
Te la pots quedar.
És per a tu, agafa-la.
Agafa-la. Obre la porta i ves-te'n.
Ves on vulguis.
A un restaurant car,
compra't una ampolla de vi.
Dona't un nou alè de vida.
Prefereixo un vi barat a la cuina mateixa, pots respirar un nou alè vida on sigui.
La teva valentia no m'importa.
A la guerra, la valentia és
com les fulles d'un arbre, abundants, inútils.
Se les emporta el vent.
No ets una preocupació per a mi.
No m'importa si vius o mors.
Ets un oficial superior, què vols de mi?
Soc
l'oficial més alt d'una unitat d'un.
La meva tasca és recollir totes les pedres precioses d'Europa
i lliurar-les al Reich.
Soc bo en la meva feina.
He tingut èxit
amb una excepció.
Busco un diamant en particular.
Per a la col·lecció privada de Hitler?
O potser és per a tu.
Estàs malalt.
Fas olor de malalt.
Així és com es desenvoluparà aquesta tarda.
Entre ara i la posta del sol...
Desobeiràs les teves ordres
i intentaràs guardar-te aquesta pedra preciosa.
Si no em dius on és
et dispararé.
Al cap, aquí en aquesta habitació, abans del vespre.
Així doncs, ja soc home mort.
I no pots amenaçar un home mort.
Creus que no m'has dit res, però ja m'has dit moltes coses
en poc temps.
En la meva recerca sobre tu, m'han dit que ets un home molt racional.
Per exemple, no creus en idioteses
com els diamants maleïts.
Però posseir la pedra en particular
ha fet que la teva filla visqui en la foscor.
Per tant, com a home racional
no crec que renunciïs a la teva vida per un simple tros de roca.
Però renunciaries a la teva vida per ella.
Això vol dir que el diamant és amb la teva filla.
Si trobo la teva filla, trobaré la pedra.
Hi ha veus en aquesta habitació que només un home com jo pot sentir.
Acabo de sentir una cosa.
Sí, tot té una veu.
Només has d'escoltar.
Creus que el Mar de Flames et donarà la vida eterna?
Ho sento.
La mort et vindrà a buscar.
Però si estimes algú
l'amor és el que el perdura.
És per això que la meva filla viu en la llum, no en la foscor.
Aquestes són les meves eines per examinar pedres precioses.
Però me n'he adonat
que són força útils per a ocasions com aquesta.
Tenim poc més de tres hores
perquè em donis una adreça.
He après, en situacions així,
que el dolor és més fort que la lleialtat i el patriotisme.
Però la pregunta d'aquesta tarda
és si el dolor és més fort que l'amor.
Aquesta era la pregunta.
És el dolor més fort que l'amor?
Vols saber la resposta a aquesta pregunta?
La resposta és que no.
No em va dir res.
El vaig torturar durant tres hores i no em va dir res.
No em va donar cap adreça.
No et va abandonar.
O sigui que...
No.
Sí, Marie. El teu pare és mort.
Mort a les meves mans.
Papà, no moriràs
fins que jo no em mori.
Marie, entens la teva situació?
Puc tirar a terra aquesta porta...
- No moriré... - ...en qualsevol moment.
fins que ell no mori.
Digue'm on va amagar el teu pare el diamant i et deixaré en pau.
No estic sola.
Tu tindràs una granada de mà, però jo tinc una pistola.
Qui seria prou estúpid i imprudent per donar-li una arma a una nena cega?
L'oncle Etienne me la va donar i em va ensenyar a utilitzar-la.
Si entres per aquesta porta,
et dispararé tal com em va ensenyar el meu oncle Etienne.
El fet de tenir el revòlver del teu oncle complica les coses.
Però només una mica.
- Què has dit? - He dit...
Encara que tinguis una pistola,
no tens els seus ulls.
I ben aviat
tampoc tindràs oïda.
Comptaré des de deu,
i després estiraré el cable que subjecta el passador de la granada.
L'explosiu és ple de metralla,
així que et suggereixo que t'allunyis!
Vull assegurar-me que encara ets viva després de volar la porta.
L'explosió t'ensordirà.
Durant 30 segons, no sentiràs res.
Llavors entraré a l'habitació
i provaré sort amb una nena mig conscient
que no té res més que el sentit de l'olfacte.
És la teva última oportunitat. Parla!
Werner!
Avui no morirem.
Ja vinc, Marie.
Deu...
Encara que em quedi sorda, continuaré sentint la teva veu.
...nou...
... vuit ...
...set...
...sis...
...cinc...
...quatre...
...tres...
...dos...
...u.
Marie! Et trobes bé?
Marie! On ets?
M'envia el teu oncle Etienne.
- Marie! - Soc aquí!
Qui ets?
Em dic Werner.
Soc un soldat alemany, però soc el teu amic.
El teu oncle també era el meu professor!
La teva història és irrellevant, traïdor!
I t'asseguro que morirà amb tu ben aviat.
Marie, la teva arma porta sis bales
i n'he comptat cinc.
Així que et queda una bala.
M'ocuparé d'aquest traïdor i després vindré a buscar-te.
Està baixant les escales.
És a mig camí. Conec el so de cada esglaó.
Gairebé ha arribat a la porta del saló.
Cinc esglaons més.
És gairebé al peu de l'escala.
És al replà, just a fora de la porta.
Tot té una veu.
Només has d'escoltar.
Ets un soldat alemany.
Ja no soc res més
que viu,
gràcies a tu.
Què és això?
El què?
Devia estar dins de la maqueta. Sembla
- un diamant. - No el toquis!
Per què no?
Deixa'l.
Has dit
que el meu oncle també era el teu professor.
Sí.
Abans has dit
que el professor t'havia fet venir?
Ell
volia que et digués...
El què?
Un tigre és més feliç mort que en una gàbia.
Llavors
l'han matat.
Va dir que tu l'havies alliberat.
Millor mort.
Això és el que va dir.
Jo...
És aquí on seia?
L'escoltaves?
Era el meu pare.
Era com si ho fos.
Soc orfe.
Veia aquest lloc quan tancava els ulls.
Jo també.
No calia que tanqués els ulls.
La llum més important
és la llum que no pots veure.
Sembla que tinguis gana.
No en tinc.
Jo sí.
T'agraden els préssecs?
M'agraden els préssecs.
Obre la mà.
Gràcies.
Què fas?
Arreglo la ràdio.
La música que sempre posava el professor,
encara la tens?
Estimada germana Jutta,
no sé si m’estàs escoltant,
però si m'escoltes,
sabràs que soc viu
i que encara soc mentalment a la mateixa freqüència.
Soc a França.
Intentaré tornar a casa.
I quan torni t'ho explicaré tot.
Hi ha molt a explicar,
però el més important
és que he conegut el professor. De veritat.
Em va salvar la vida.
Estic assegut a la seva cadira
i soc amb la noia dels ulls més bonics.
He de marxar.
Tot el meu amor.
Són a prop.
Conec molt bé la ciutat i els camins secrets.
T'acompanyaré fins a les muralles de la ciutat.
No.
No. Si t'agafen amb mi, et dispararan per col·laboradora.
Però ens tornarem a trobar.
On?
A l'ona curta 13,10.
Si retransmets, jo t'escoltaré.
I quan acabi la guerra, si vols que vingui, vindré.
Potser canvies d'opinió.
No ho faré.
De debò.
Aleshores, sobretot escolta.
T’escoltaré.
Com sempre ho he fet.
T'has de rendir als nord-americans.
La gent d'aquí et mataria,
però els nord-americans et donaran botes, menjar
i una oportunitat.
D'acord.
Vindré amb tu.
Vull assegurar-me que tota aquesta zona s'hagi comprovat i sigui segura.
Estaré escoltant.
Sergent! Detén aquest home!
Ho hem aconseguit, Marie!
BASADA EN LA NOVEL·LA D'ANTHONY DOERR
Subtítols: Sabina Pujol