‏סוף סוף מצאתי אותך!
‏מרי?
‏אין לך יותר לאן לברוח.
‏אני יודע שאת שם למעלה, מרי.
‏לא תוכלי להימלט.
‏אני חלש ואיטי, אבל יש לי צורך עז.
‏אני בא אלייך, מרי.
‏- כל האור שאיננו רואים -
‏אני מניח שהתבצרת שם.
‏נערה חכמה.
‏אבל עכשיו זה צריך להיגמר.
‏יש לי אקדח, מרי,
‏וגם רימון יד.
‏אין עוד צורך ב...
‏השקעת מאמץ או...
‏או בשימוש בחומרי נפץ אם...
‏אם תעני על שאלתי הפשוטה.
‏האמריקנים הגיעו לחומות העיר.
‏אין זמן למשחקים.
‏את רק צריכה לומר לי ‏היכן אוכל למצוא את ים הלהבות!
‏אטיין, אני מפחדת.
‏אני צריכה שתבוא הביתה.
‏בוא הביתה, בבקשה.
‏פרופסור...
‏אתה בסדר?
‏לא...
‏לא, הפרופסור לא בסדר.
‏זה מקום טוב לזה.
‏למה?
‏השיעור האחרון שתלמד מהפרופסור
‏הוא שברגע שנשמתך עוזבת את העולם הזה...
‏אתה יודע את זה.
‏אתה רואה מולך את כל חייך, מחולקים לרגעים.
‏- ארבעה חודשים קודם לכן -
‏כאן לונדון, קוראת לאזרחי צרפת
‏עם מסר אישי מאוד.
‏קינתם הארוכה של כינורות הסתיו.
‏אני חוזר.
‏קינתם הארוכה של כינורות הסתיו.
‏תודה.
‏לפני שתאכלי, גברת מנק, ‏את צריכה ליטול כדור.
‏כבר נטלתי אותו, יקירתי. שמעת אותי.
‏לא. שמעתי אותך ‏מרימה ומנערת את צנצנת הכדורים,
‏אבל לא בלעת את הכדור.
‏אני יודעת, אני ממש מעצבנת.
‏לא, את ממש מדהימה.
‏אבל הכדורים האלה, אני נשבעת, נועדו לסוסים.
‏אם לא תיטלי אותם, ‏הרופא אמר שהלב שלך יקרוס,
‏ואז מי יכין לי מרק נהדר כזה?
‏זהו. עכשיו את יכולה לאכול.
‏גברת מנק, את חושבת שבגן העדן
‏נראה באמת את האל פנים אל פנים?
‏אולי.
‏ואם את עיוורת?
‏אני משערת
‏שאם האל רוצה שנראה משהו,
‏אנחנו נראה אותו.
‏אטיין? מה קרה?
‏הבי-בי-סי בלונדון, ‏הם הקריאו את "שיר הסתיו".
‏את שלוש השורות הראשונות מ "שיר הסתיו".
‏מהו "שיר הסתיו"?
‏"שיר הסתיו" של פול ורלן הוא הסימן המוסכם.
‏שהאמריקנים באים.
‏הבריטים באים.
‏זה אומר שיש לנו עבודה רבה.
‏זה בסדר, אטיין. אני אעשה כל מה שצריך.
‏יש לתצפת על הנמל, על תחנות הרכבת,
‏על הכבישים. ‏-אעשה זאת.
‏לא, סופי, את... ‏הרופא אמר שאת צריכה לנוח, שחרדה עלולה...
‏עלולה להיות מסוכנת.
‏בעקבות הקראת השיר, ‏איך תוכלי לעשות את מה שצריך?
‏פשוט אתעלם מהרופא.
‏לא. אם יש עבודה, אעשה אותה.
‏מרי, את לא יכולה...
‏איך תוכלי לצפות ברכבות יוצאות ובאות?
‏מרי תוכל לאסוף הודעות.
‏ואתה?
‏מה אתה תעשה?
‏אטיין.
‏אתה לא רוצה לחיות לפני שתמות?
‏מרי... ‏-כן.
‏כשתסיימי לאכול את המרק, לכי לדגם שאביך בנה
‏ותלמדי את כל הרחובות
‏שמובילים לכנסייה ולמאפייה.
‏את תהיי עסוקה מאוד בימים הקרובים.
‏תציעי לי שוב.
‏מה?
‏אמרתי לך פעם שאם את תציעי לי...
‏אולי אבוא איתך יום אחד.
‏אז, בבקשה, תציעי לי שוב.
‏הדוד אטיין...
‏האם תצא איתי לעולם?
‏כן.
‏כן, אצא.
‏גברת מנק!
‏גברת מנק, אנחנו יוצאים.
‏מה זאת אומרת, "אנחנו"?
‏היא מתכוונת ל "אנחנו".
‏אנחנו יוצאים להליכה.
‏מה כל כך מוזר בזה?
‏בסדר גמור.
‏הכובע שלך, אטיין.
‏פעם לא יצאת מהבית בלי הכובע שלך.
‏הוא עדיין כאן.
‏עדיין כאן.
‏איך הוא נראה?
‏הוא נראה כמו אחי הקטן.
‏אבא אמר שהיית פעם נמר.
‏נמר.
‏כן, הייתי פעם נמר.
‏ותהיה שוב.
‏אתה תהיה שוב.
‏תודה.
‏אלוהים אדירים.
‏כן. זה אטיין.
‏מה שנשאר ממנו.
‏מעתה והלאה, אני אבוא לקחת את הלחם.
‏עכשיו אני יודע שננצח.
‏הלחם השרוף הוא לא למאכל.
‏ברוך השב, אדוני.
‏סופי? חזרנו.
‏זה הלחם השרוף.
‏אתה בסדר?
‏זה לא הזמן ל "בסדר" או "לא בסדר".
‏שש עשרה קבוצות.
‏היי.
‏את רעבה?
‏כן, תודה.
‏אלך מהר יותר עם המקל. ‏-לאן אתם הולכים?
‏יש לנו עבודה רבה. ‏-עבודה רבה!
‏ספינה שנושאת את דגל הולנד הגיעה מרוטרדם.
‏ספינת סוחר בשם בטיסטה מיי.
‏היא נושאת בטון. לביצורים, כנראה.
‏מה מספר הרישוי?
‏אר-די-3-2-1-1.
‏מגפיים עם כיפות מתכת.
‏תפסת משהו?
‏עוד לא.
‏מה זה?
‏אלה שיעורי הבית שלי.
‏אני עיוורת, אז הם כתובים בברייל.
‏ומה כתוב על הנייר הזה?
‏תקריאי לי.
‏"קפטן נמו דיבר ברהיטות שובת לב.
‏"האש שבעיניו והתשוקה שבמחוותיו שינו אותו.
‏"הוא אהב את הספינה כמו שאבא אוהב ילד."
‏זה מתוך ספר, "עשרים אלף מיל מתחת למים".
‏אנחנו קוראים אותו עכשיו בבית הספר, ‏הוא נכתב על ידי סופר צרפתי.
‏בהצלחה עם הדגים.
‏תודה.
‏מרי, לפעמים מפחיד אותי לראות ‏כמה את טובה בזה.
‏טוב, כיוון שעשיתי את זה, ‏אבקש מאחותי לעשות את זה.
‏עשן?
‏לעזאזל.
‏סופי?
‏סופי, איפה את?
‏סופי!
‏לא. סופי.
‏לא!
‏אטיין? ‏-כאן!
‏מה קרה?
‏זה הלב שלה.
‏היא חיכתה עד שידעה שאוכל להחליף אותה.
‏היא לא ויתרה עליי מעולם, ‏אפילו אחרי שוויתרתי על עצמי.
‏אנחנו נסיים את מה שהתחלת.
‏אנחנו נשלים את עבודתך. אני מבטיח.
‏אנחנו נשלים אותה.
‏סופי...
‏אטיין, אני מנסה לסיים ‏את מה שהגברת מנק התחילה,
‏אבל לא אוכל לעשות זאת בלעדיך.
‏אני צריכה שתהיה כאן איתי. בבקשה.
‏מספיק, מרי!
‏סוף סוף...
‏מצאתי אותך.
‏היום.
‏ברגע הזה.
‏כאן זה ייגמר.
‏הגרמנים נהיים נואשים.
‏מרי לא תהיה מוגנת.
‏לך אליה ותגן עליה עד שהאמריקנים יבואו.
‏אעשה זאת.
‏כשתראה את מרי...
‏תגיד לה שנמר מעדיף למות ‏מאשר להיות כלוא בכלוב.
‏היא שחררה אותי.
‏תגיד לה תודה.
‏זה בסדר.
‏אתה ילד טוב, ורנר פניג.
‏אתה ילד טוב.
‏אל תיתן למלחמה הזאת לשבור אותך.
‏אתה תגן עליה.
‏אני מבטיח.
‏אבא, אם אתה מאזין...
‏אני זקוקה לחוזק שלך.
‏למה את מדברת לאבא שלך?
‏את רוצה לדעת מה קרה לו?
‏אני אספר לך.
‏אחרי שהוא עזב אותך כאן,
‏הוא נסע לפריז כדי להטעות את הגסטפו.
‏- פריז ‏יולי, 1943 -
‏לרוע מזלו של אביך, ‏לגסטפו היו תוכניות אחרות.
‏לעולם אל תפסיק ללכת.
‏לעולם אל תהסס.
‏אתה לא טוב כל כך בעבודה הזו, מר לבלאן.
‏ועכשיו, עם מינימום התנגדות...
‏אתה תבוא איתי.
‏כן, אתה מחייך כי הם חבריך משכבר הימים.
‏פעם שמרת על כל המפתחות לכל המנעולים,
‏אבל עכשיו אתה צריך רק מפתח אחד.
‏אתה יכול לקחת אותו.
‏הוא שלך, קח אותו.
‏קח אותו. פתח את הדלת ולך.
‏לך לאן שתרצה.
‏לך למסעדה יקרה,
‏קנה לעצמך בקבוק יין.
‏קח שאיפה מהחיים.
‏אני מעדיף יין זול סביב השולחן במטבח, ‏ואפשר לקחת שאיפה מהחיים בכל מקום.
‏האומץ שלך לא מעניין אותי.
‏במלחמה, אומץ הוא כמו...
‏עלים של עץ. יש בשפע, והם חסרי תועלת.
‏עפים ברוח.
‏אתה לא מעניין אותי.
‏לא אכפת לי אם תחיה או תמות.
‏אתה קצין בכיר. מה אתה רוצה ממני?
‏אני הקצין הבכיר ביותר ביחידה של אדם אחד.
‏המשימה שלי היא לאסוף ‏את כל האבנים היקרות באירופה
‏ולהעביר אותן לידי הרייך.
‏אני טוב בעבודתי.
‏נחלתי הצלחה...
‏חוץ מדבר אחד.
‏אני מחפש יהלום מסוים.
‏הוא מיועד לאוסף הפרטי של היטלר?
‏או... אולי הוא בשבילך.
‏אתה חולה.
‏אתה מדיף ריח מחלה.
‏כך יתקדם אחר הצהריים של היום הזה.
‏מעכשיו ועד שקיעת השמש...
‏אתה תפר את הפקודות שקיבלת
‏ואז תנסה לקחת לעצמך את האבן היקרה.
‏אם לא תספר לי היכן היא...
‏אני אירה בך.
‏בראש, כאן בחדר הזה, לפני רדת הלילה.
‏אם כך, אני כבר מת,
‏ואי אפשר לאיים על אדם מת.
‏אתה חושב שלא סיפרת לי כלום, ‏אבל כבר סיפרת לי הרבה מאוד
‏בזמן קצר מאוד.
‏כשחקרתי עליך, ‏אמרו לי שאתה אדם שכלתני מאוד.
‏לדוגמה, אתה לא מאמין בדברים טיפשיים
‏כמו יהלומים מקוללים.
‏אף שהעובדה שהאבן הזו הייתה ברשותך
‏הובילה לכך שבתך חיה בחשכה.
‏אז כאדם שכלתני...
‏אני לא מאמין שהיית מוותר על חייך ‏בשביל אבן פשוטה.
‏אבל היית מוותר על חייך למענה.
‏זה אומר שהיהלום אצל בתך.
‏אם אמצא את בתך, אמצא את האבן.
‏בחדרים כאלה מצלצלים פעמונים שקטים ‏שרק אדם כמוני מסוגל לשמוע.
‏הרגע שמעתי אחד מהם.
‏כן, לכל דבר יש קול.
‏צריך רק להאזין.
‏אתה מאמין שים הלהבות תעניק לך חיי נצח?
‏אני מצטער.
‏המוות יתפוס אותך.
‏אבל אם אתה אוהב מישהו...
‏האהבה תישאר אחר כך.
‏לכן בתי חיה באור, לא בחשכה.
‏אלה היו הכלים שבהם בדקתי אבנים יקרות,
‏אבל גיליתי...
‏שהם שימושיים גם במקרים כאלה.
‏יש לנו קצת יותר משלוש שעות
‏עד שתיתן לי כתובת.
‏גיליתי שבמצבים רבים כאלה,
‏כאב חזק יותר מנאמנות ומפטריוטיות.
‏אבל השאלה הערב היא...
‏האם כאב חזק מאהבה?
‏זו הייתה השאלה.
‏האם כאב חזק מאהבה?
‏רוצה לדעת את התשובה לשאלה הזו?
‏התשובה היא "לא".
‏הוא לא גילה לי שום דבר.
‏עיניתי אותו במשך שלוש שעות, ‏והוא בכל זאת לא חשף דבר.
‏הוא לא נתן לי כתובת.
‏הוא לא הסגיר אותך.
‏לכן...
‏לא...
‏כן, מרי, אביך מת.
‏אני הרגתי אותו.
‏אבא, אתה לא הולך...
‏עד שאני הולכת.
‏מרי, את מבינה את המצב שבו את נמצאת?
‏אני יכול לפוצץ את הדלת הזאת...
‏לא אלך... ‏-...בכל רגע.
‏...עד שהוא ילך.
‏תגידי לי איפה אביך החביא את היהלום ‏ואשאיר אותך לבד.
‏אני לא לבד.
‏אולי יש לך רימון יד...
‏אבל לי יש אקדח.
‏מי האדם הטיפש וחסר הזהירות ‏שהיה נותן אקדח לנערה עיוורת?
‏הדוד שלי אטיין נתן לי את האקדח ‏ולימד אותי להשתמש בו.
‏אם תיכנס בדלת,
‏אני אירה בך כמו שהדוד אטיין לימד אותי.
‏העובדה שהאקדח של דודך נמצא אצלך ‏מסבכת את המצב.
‏אבל רק במעט.
‏מה אמרת? ‏-אמרתי...
‏אולי יש לך אקדח, מרי...
‏אבל אין לך עיניים.
‏ובקרוב...
‏לא יהיו לך גם אוזניים.
‏אספור אחורה מעשר,
‏וכשאמשוך בחוט הברזל שקשור לנצרת הרימון,
‏חומר הנפץ יהיה מלא ברסיסים,
‏אז אני ממליץ לך להתרחק!
‏אני רק רוצה לוודא שתהיי בחיים ‏אחרי שאפוצץ את הדלת.
‏אבל הפיצוץ יגרום לך להתחרש.
‏במשך 30 שניות, לא תשמעי דבר,
‏ואז איכנס לחדר
‏ואנסה את מזלי עם נערה חצי מעולפת
‏שהחוש היחיד שנשאר לה הוא חוש הריח.
‏זו ההזדמנות האחרונה שלך. דברי אליי!
‏ורנר!
‏אנחנו לא נמות היום.
‏אני בא, מרי.
‏עשר...
‏גם אם אתחרש, אשמע עדיין את קולך.
‏תשע...
‏שמונה...
‏שבע...
‏שש...
‏חמש...
‏ארבע!
‏שלוש!
‏שתיים!
‏אחת.
‏מרי? את בסדר?
‏מרי! איפה את?
‏דודך אטיין שלח אותי.
‏מרי! ‏-אני כאן!
‏מי אתה?
‏שמי ורנר.
‏אני חייל גרמני, אבל אני ידידך.
‏דודך אטיין היה גם הפרופסור שלי!
‏הסיפור שלך לא רלוונטי, בוגד!
‏אבל אתה יכול להיות בטוח ‏שהוא ימות איתך בקרוב מאוד.
‏מרי, באקדח שלך יש שישה קליעים.
‏ספרתי חמישה.
‏נותר קליע אחד.
‏אטפל בבוגד הזה, ואז אבוא אלייך.
‏הוא יורד במדרגות.
‏הוא במחצית הדרך. ‏אני מכירה את הצליל של כל מדרגה.
‏הוא כמעט הגיע לחדר הכניסה.
‏עוד חמש מדרגות.
‏הוא כמעט הגיע לסוף המדרגות.
‏הוא בקומה, מחוץ לדלת.
‏לכל דבר יש קול.
‏צריך רק להאזין.
‏אתה חייל גרמני.
‏אני כבר לא שום דבר...
‏אלא רק בחיים.
‏הודות לך.
‏מה זה?
‏מה?
‏זה היה כנראה בתוך הדגם.
‏זה נראה כמו יהלום. ‏-אל תיגע בו.
‏למה לא?
‏תעזוב אותו.
‏שהדוד שלי היה גם הפרופסור שלך?
‏כן.
‏אמרת קודם...
‏שהפרופסור שלח אותך?
‏הוא...
‏ביקש שאומר לך...
‏שתאמר לי מה?
‏שנמר מעדיף למות מאשר להיות כלוא בכלוב.
‏אבל הוא...
‏אבל הוא נהרג.
‏הוא אמר ששחררת אותו.
‏"מעדיף למות..."
‏זה מה שהוא אמר.
‏אני...
‏כאן הוא ישב?
‏האזנת לו?
‏הוא היה אבי.
‏כך הרגשתי.
‏הייתי יתום.
‏פעם ראיתי את המקום הזה כשעצמתי עיניים.
‏גם אני.
‏לא הייתי צריכה לעצום עיניים.
‏האור החשוב ביותר
‏הוא האור שאיננו רואים. ‏-הוא האור שאיננו רואים.
‏את נראית רעבה.
‏אני לא.
‏אני כן.
‏אתה אוהב אפרסקים?
‏אני אוהב אפרסקים.
‏פתחי את היד.
‏תודה.
‏מה אתה עושה?
‏אני מתקן את הרדיו.
‏המוזיקה שהפרופסור נהג להשמיע.
‏היא כאן עדיין?
‏אחותי היקרה, יוטה...
‏אני לא יודע אם את מאזינה,
‏אבל אם כן,
‏תדעי שאני בחיים
‏ושהתדר בראשי לא השתנה.
‏אני בצרפת.
‏אנסה לחזור הביתה,
‏וכשאחזור, אספר לך הכול.
‏יש כל כך הרבה דברים,
‏אבל הדבר הכי חשוב...
‏הוא שפגשתי את הפרופסור. באמת.
‏הוא הציל את חיי,
‏ואני יושב בכיסא שלו
‏ליד נערה עם עיניים יפהפיות.
‏אני צריך ללכת.
‏כל אהבתי.
‏הם קרובים.
‏אני מכירה את העיר היטב. ‏אני מכירה את הדרכים הסודיות.
‏אוכל ללוות אותך לחומות העיר.
‏לא.
‏לא. אם תיתפסי איתי, ‏יירו בך על שיתוף פעולה עם האויב.
‏אבל ניפגש שוב.
‏איפה?
‏בגל 13.10.
‏אם תשדרי, אני אאזין.
‏וכשהמלחמה תיגמר, אם תרצי שאבוא, אני אבוא.
‏אתה עשוי לשנות את דעתך.
‏לא אשנה אותה.
‏אז אל תשכח להאזין.
‏אאזין.
‏כמו שתמיד האזנתי.
‏אתה צריך להסגיר את עצמך לאמריקנים.
‏האנשים כאן יהרגו אותך,
‏אבל האמריקנים ייתנו לך מגפיים ומזון,
‏והזדמנות.
‏בסדר.
‏אבוא איתך.
‏אני רוצה לוודא שהאזור כולו נסרק ואובטח.
‏אני אאזין.
‏סמל! תעצור את האיש הזה. ‏-בוא כבר.
‏עשינו זאת, מרי! עשינו זאת!
‏- על פי הרומן מאת אנתוני דואר -
‏תרגום כתוביות: עטר אברמסון