- [bomba süvít] - [robbanás a távolban]
[üvegcsörömpölés]
[baljós zene szól]
[repülőgép zúg]
[tiszt] Hm.
[gépfegyver ropog a távolban]
[lány zihál]
[tiszt kiabálva] Végre megtaláltalak!
Marie? Innen már nincs hová menekülnöd.
Tudom, hogy odafent vagy, Marie.
Onnan már nem jutsz ki.
[robbanás a távolban]
Gyenge vagyok, és lassú is, viszont roppant elszánt.
[repülőgépek zúgnak]
[robbanás a távolban]
[a zene fokozódik]
[nyög]
Most felmegyek hozzád, Marie.
- [robbanások a távolban] - [gépfegyver ropogása]
[súlyos léptek dobbanása]
[a zene elhallgat]
A LÁTHATATLAN FÉNY
[robbanás]
[férfi kiabál a távolban]
[Marie nyög, zihál]
[üvegcsörömpölés]
[baljós zene szól]
[tiszt] Felteszem, elbarikádoztad magad odafent.
Okos kislány.
[zihál]
De ezt most lezárjuk.
Pisztoly van nálam, Marie.
És egy kézigránát is.
Persze szükségtelen lenne
fárasztanom magam, vagy...
[nyög]
...robbanószert bevetnem, ha...
Ha válaszolnál egy egyszerű kérdésre.
[zihál]
Az amerikaiak a városfalnál vannak.
Már nincs időnk játszadozni.
Mindössze annyit kell tenned,
hogy elárulod, hol találom a Lángok Tengerét.
[Marie: ] Etienne, nagyon félek.
[sírva] Kérlek szépen, gyere haza!
Kérlek, gyere haza!
[a zene drámaibbá válik]
[a zene elhallgat]
- [Werner zihál, köhög] - [morajló zene szól]
[férfi kiabál a távolban]
[baljós orgonazene szól]
[repülőgép zúg]
[gépfegyver ropog]
Professzor!
Jól van, professzor?
N...
Nem.
Nem, a professzor most nincs jól.
[nyög, zihál]
Ez megfelelő hely rá.
Ugyan mire?
Az utolsó leckére, amit megtanulsz a professzortól.
Amikor a lelkünk távozik a földről,
majd rájössz.
Látod majd az egész életed minden momentumát.
NÉGY HÓNAPPAL KORÁBBAN
[férfi a rádióban] Ez itt London. Megszólítjuk Franciaország népét.
[a zene elhallgat]
Ez igen személyes üzenet lesz.
- „Ősz húrja zsong, jajong, busong.” - [baljós zene szól]
Ismétlem: „Ősz húrja zsong, jajong, busong.”
[a zene elhallgat]
[francia dal szól a gramofonból]
Köszönöm!
Ó, mielőtt ennénk, Madame Manec, vegye be a tablettát!
Hiszen már bevettem, kedvesem. Hallhattad is.
[Marie: ] Nem, azt hallottam, hogy felemelte a fiolát, és megrázta,
de nem vette be a tablettáját.
Na...
[Madame Manec nevet]
Tudom, bosszantó vagyok.
Nem, inkább bámulatos vagy. [nevet]
De... ezek a tabletták, fogadok, lovak számára készültek.
Ha nem szedi rendesen, az orvos szerint feladja a szíve,
és akkor ki főz ilyen csodálatos levest? Ugye?
- [Madame Manec nevet] - Most már ehet.
[nevet]
Mit gondol, Madame Manec,
a mennyben szemtől szemben találkozhatunk Istennel?
Meglehet.
Na és a vakok?
Én úgy gondolom, ha Isten láttatni akar valamit,
azt meglátjuk.
- [lépcső nyikorog] - [közeledő lépések hangja]
Etienne! Mi történt?
[Etienne: ] A BBC Londonból felolvasta az Őszi sanzont.
Az Őszi sanzon első három sorát.
Mi az az Őszi sanzon?
- Paul Verlaine Őszi sanzonja a jeladás. - Arra, hogy jönnek az amerikaiak.
- És a britek. - Azt jelenti, hogy rengeteg dolgunk van.
Semmi baj, Etienne. Én vállalom az elintézendőket.
Figyelni kell a kikötőt, a pályaudvart, az utakat.
Megoldom.
Sophie, neked az orvos azt mondta, pihenned kell.
Az izgalom veszélyes lehet számodra.
Most, hogy beolvasták a verset, hogy tudnál intézkedni?
- Egyszerűen fütyülök az orvosra! [nevet] - Nem, elintézhetem, amit kell.
[Etienne: ] Marie, neked nem megy! Hogy tudnád megfigyelni a hajók mozgását?
Marie hozhatja az üzeneteket.
- És te? - [gramofon elhallgat]
Mit akarsz tenni?
Etienne!
Nem szeretnél élni, mielőtt meghalnál?
[halk, komor zene szól]
- [sóhajt] Marie! - Igen?
Miután megetted a levesedet,
menj oda a maketthez, amit az apád készített,
és ismerkedj az utcákkal, amik a templomba vezetnek, meg a pékségbe!
A következő napokban sok dolgod lesz.
[sirályok vijjognak]
[a zene elhallgat]
[Marie: ] Ez a Rue Broussais, Place du Pilori, Rue Saint Vincent.
[halk, lírai zene szól]
[Etienne: ] Kérj meg rá ismét!
[Marie: ] Tessék?
Egyszer azt mondtam, hogy ha te kérsz meg rá,
egy nap veled tartok.
Hát kérlek, kérdezd meg ismét!
Etienne bácsi!
Van kedved eljönni velem a külvilágba?
Igen.
Igen, van.
[Marie: ] Madame Manec! Madame Manec, kimegyünk a városba!
Ugyan ki a csudával?
[Etienne: ] Úgy értette, mi. Kimegyünk kicsit sétálni.
Mi olyan különös ebben?
Nagyon helyes.
A sapkád, Etienne! Sosem mész el itthonról sapka nélkül.
Még megvan.
Most hogy fest a bácsi?
Pontosan úgy, akár a kisöcsém.
[a lírai zene hangosabbá válik]
[Madame Manec meghatottan sóhajt]
[sirályok vijjognak]
[a zene elhallgat]
[hangosan lélegzik]
[a lírai zene folytatódik]
A papa azt mondta, hogy valaha tigris voltál.
[nevet]
Tigris?
Igaz, tigris, az voltam régen.
És az leszel ismét.
[a zene fokozódik]
Az leszel ismét.
[a zene elhallgat]
[mindketten] Köszönöm!
[nyugtalan zene szól]
Uramisten!
Igen.
Igen, ez Etienne.
Ez maradt belőle. Mostantól én jövök naponta a kenyérért.
Már tudom, hogy győzni fogunk.
[halkan] Az égettebb az, ami nem evésre való.
Isten hozott ismét!
[a zene fokozódik]
[a zene csillapodik]
[zihál, köhög]
- [ajtó nyílik] - [Etienne: ] Sophie! Megjöttünk.
[a zene mozgalmassá válik]
[ajtó csukódik]
Az égettebb az.
Jól vagy?
Most nem foglalkozhatunk az állapotunkkal.
Tizenhat csapat.
- Jól van. - [nevet]
- Nem vagy éhes? - De, köszönöm!
- Hozom a botomat. Úgy gyorsabb. - Hová mentek?
- [Marie: ] Sok a dolgunk. - Sok a dolgunk.
[nevet]
[motor berreg]
[a zene elhallgat]
[Etienne: ] Most jött egy hajó Rotterdamból holland zászló alatt.
A kereskedelmi bárka, a Batista May.
Betont szállítanak. Erősítést, felteszem.
Mi a nyilvántartási száma?
Lássuk! R-D-1-1-2-3.
[közeledő lépések hangja]
Bakancs! Fémorrú.
Fogtak valamit?
Még nem.
Ez meg mi?
[baljós zene szól]
Mi volna ez?
[Marie: ] Ez a mai leckém. Vak vagyok, így Braille-írással olvasok.
És mi áll ezen a papírlapon?
Olvasd fel nekem!
„Nemo kapitány most roppant választékosan fogalmazott.
A tűz a tekintetében és a szenvedély a gesztusaiban
teljesen átváltoztatta.
Úgy szerette a hajót, akár egy apa gyermekét.”
[a zene elhallgat]
Egy könyvből van. Nemo kapitány kalandjairól szól.
Most olvassuk az iskolában, ráadásul egy francia férfi írta.
Legyen jó fogásuk!
Köszönjük!
[könnyed, derűs zene szól]
[sóhajt]
Marie, néha szó szerint megijeszt, hogy ilyen ügyes vagy ebben!
[nevet]
Mert ha muszáj lenne, megkérném rá a nővéremet.
[Marie: ] Füst van?
- Rosseb! - [a zene fenyegetővé válik]
Sophie! Sophie, merre vagy?
[köhög]
Sophie!
Ne! Ne, Sophie! Ne, ne, ne! Ne, ne!
[Marie köhög]
- Etienne! - [Etienne: ] Erre gyere!
Ó! Mi történt?
[sír]
[szipog]
[a zene csillapodik, komorrá válik]
[Etienne: ] Megállt a szíve.
Csak kivárta, míg tudta, hogy átvehetem a helyét.
Sosem mondott le rólam. Holott én rég lemondtam önmagamról.
[sír]
Befejezzük majd, amit elkezdtél.
Befejezzük a munkádat, ígérem. Majd mi befejezzük.
[sír]
[szipog]
[zokog]
Sophie!
Etienne! Megpróbálom befejezni, amit Madame Manec elkezdett,
de nélküled nem fog menni.
Itt kellene most lenned mellettem.
- Kérlek! - [tiszt kiabálva] Ami sok, az sok, Marie!
Végre...
[a zene baljóssá válik]
...rád találtam.
Épp ma, ebben a percben.
Itt ér most véget.
PÉKSÉG
[katonák kiabálnak]
A németek egyre elszántabbak.
Marie nincs biztonságban.
Menj vissza hozzá, és védd meg őt, míg nem jönnek az amerikaiak!
Úgy lesz.
[repülőgép zúg]
Ha megtalálod Marie-t, mondd meg,
hogy a tigris boldogabb holtan, mint ketrecben!
Ő szabadított ki.
Üzenem, hogy köszönöm.
[komor, lírai zene szól]
Semmi baj.
Derék fiú vagy, Werner Pfenning.
Derék fiú.
Ne... Ne hagyd, hogy a háború megtörjön!
Megvéded majd őt.
Ígérem.
[sóhajt]
[baljós, komor zene szól]
Papa, ha hallasz engem,
jól jönne az erőd.
Miért beszélsz a papához?
[robbanás]
Érdekelne, mi történt vele?
Akkor elmesélem.
[vonatfütty]
Miután téged itt hagyott,
elutazott Párizsba, hogy megpróbálja félrevezetni a Gestapót.
A papa szerencsétlenségére a Gestapónak más tervei voltak.
- [gőz sistereg] - [hangfoszlányok a hangosbemondóból]
Egy percre sem áll meg, sosem hezitál.
Nincs valami jó érzéke ehhez a munkához, Monsieur LeBlanc.
És most minden feltűnés nélkül...
[a zene feszültebbé válik]
[fegyvert kibiztosít]
...velem kell tartania.
[vonat elindul]
- [zene elhallgat] - [kulcscsomó csörög]
[tiszt] Ó, igen, mosolyog, mert ezek a régi barátai.
Valaha maga volt az őrzője minden zár minden kulcsának.
De most csupán egy kulcs maradt, ami kellhet.
Megkaphatja.
A magáé, vegye el!
Vegye el! Nyissa ki az ajtót, és menjen!
Menjen, ahová csak óhajt! Mondjuk egy elegáns étterembe egyedül.
Igyon egy palack bort!
[beszív] Szívja be az életet!
Jobb szeretem az olcsó bort és a konyhaasztalt,
az életet meg belélegezhetjük bárhol.
A bátorsága engem csöppet sem érdekel.
A háborúban a bátorság pusztán...
[fúj] ...egy levél a fán.
Fölösleges. Mihaszna.
[taps visszhangzik]
[fúj] Elfújja a szél. Maga egy csöppet sem izgat.
Teszek rá, hogy él-e, vagy meghal.
Magas rangú tiszt. Mit akar ön tőlem?
Én vagyok...
[baljós zene szól]
...a parancsnok egy egyszemélyes különítményben.
A feladatom összegyűjteni minden drágakövet Európában,
és leszállítani a Reichnak.
Értem a dolgomat.
Igen sikeres vagyok,
kis szépséghibával.
Egy konkrét gyémántot keresek.
Hitler magángyűjteményébe lesz,
vagy netán önmagának?
Hiszen beteg.
Érzem a szagán.
Megmondom, hogy fog alakulni a délután.
Mostantól kezdve napnyugtáig...
[Daniel: ] Tehát megszegi a parancsot,
hiszen saját magának akarja megszerezni azt a drágakövet. Nem igaz?
[fegyvert kibiztosít]
Ha nem árulja el, hol van,
én agyonlövöm.
Fejbe lövöm.
Ebben a teremben, még napnyugta előtt.
Én már így is halott vagyok. És egy halottat hiába fenyeget.
[nevet]
[fegyvert fesztelenít]
Azt hiszi, nem mondott semmit, de már így is elárult
sok mindent egész rövidke idő alatt.
Kutattam ám maga után, és megtudtam, hogy igencsak észszerűen gondolkodik.
Nem hisz olyan képtelenségekben, mint egy elátkozott gyémánt.
Habár a birtokában lévő drágakő az oka annak,
hogy a kislánya sötétségben él.
Így racionális emberként
nem hiszem, hogy lemondana az életéről egy egyszerű kődarab miatt.
[sóhajt]
De érte lemondana róla.
[pisztoly visszhangozva koppan]
Ezek szerint az a gyémánt a lánya birtokában van.
Ha megtalálom a lányát, meglelem a követ.
[nevet]
Néma harangok vannak az efféle helyiségekben,
amiket csak egy magamfajta hall.
[nevet]
Épp most kongattak.
[Daniel: ] Igen. Mindennek van hangja, csak figyelnünk kell rá.
Azt hiszi, hogy a Lángok Tengere örök életet adhat?
Sajnálom!
A halál úgyis eljön.
Ám ha szeret valakit,
a szeretet mindig túléli az embert.
Ezért is élhet a lányom fényben sötétség helyett.
[felkiált]
[nyög]
Ezekkel a szerszámokkal vizsgáltam az ékköveket,
de úgy találtam...
[Daniel zihál]
...hogy roppant praktikusak az efféle alkalmakkor is.
[felkiált]
[kiabál, nyög]
Mindössze három óránk maradt,
hogy elárulja nekem a címet.
[kiabál]
Megtanultam a hasonló helyzetek során,
hogy a fájdalom erősebb a hűségnél és a hazafiasságnál.
De a mai kérdés a következő...
[kalapács visszhangozva koppan]
...vajon erősebb a szeretetnél is?
[halkan nyög]
[lírai zene szól]
[nyög]
Ez volt a kérdés.
Erősebb-e a fájdalom a szeretetnél?
Érdekel a válasz erre a kérdésre?
A válasz: nem.
[a zene komorrá válik]
Nem árult el nekem semmit.
Kínvallattam őt három órán át, mégsem mondott semmit.
Nem adta ki ezt a címet.
- Nem mondott le rólad. Úgyhogy... - [repülőgép zúg]
[lövés dörren]
[zokog]
[Marie: ] Ne! [zokog]
- Ne! - [tiszt] Bizony, Marie.
Az apád már halott.
Halott, mert megöltem.
[sír] Nem! Nem, nem.
[robbanás]
[katonák kiáltoznak]
[gépfegyver ropog]
[súlyos, drámai zene szól]
[a zene csillapodik]
Papa, te nem halhatsz meg,
ameddig én élek.
[a zene fokozódik]
[a zene csillapodik]
Marie, nem fogtad fel, milyen helyzetben vagy?
Felrobbanthatom az emeletet.
- Nem megyek el innen, csak ha neki vége. - Bármelyik pillanatban.
[a zene fokozódik]
[férfiak kiabálnak]
Áruld el, hová rejtette apád a gyémántot, és békén hagylak.
Nem vagyok egyedül.
[a zene fokozódik]
[robbanások]
Meglehet, van kézigránátja, nekem meg pisztolyom.
Ki az az ostoba, aki olyan felelőtlen, hogy pisztolyt ad egy vak lánynak?
[nevet]
Etienne bácsikám adta a pisztolyt, és meg is tanított bánni vele.
- [lövés dörren, csörömpölés] - [baljós zene szól]
Ha be mer lépni azon az ajtón, lelövöm úgy,
ahogy Etienne bácsi tanította nekem.
[tiszt] Az, hogy nálad van a bácsikád revolvere,
bonyolítja a helyzetet.
De csak egy cseppet.
Hogy mit mondott?
- Azt mondtam... - [lövések dörrennek]
[nyög, jajgat]
[repülőgép zúg]
[nyög]
Meglehet, hogy van fegyvered, de nem látod, hová célzol.
Nemsokára hallani sem fogsz semmit.
Most visszaszámolok tíztől.
Aztán meghúzom a drótot, amivel kibiztosítom a gránátot.
A robbanószert srapnellel kevertem el, így javaslom, lépj egy kicsit hátrébb.
Szeretném, ha még életben lennél, miután kirobbantottam az ajtót.
De a robbanás meg fog süketíteni.
Vagy fél percig egy kukkot se hallasz majd.
És akkor belépek a szobába,
és szerencsét próbálok egy félig kába kislánnyal,
aki már csupán a szaglására támaszkodhat.
Ez az utolsó esélyed, Marie. Beszélj végre!
[a baljós zene elhallgat]
[Claude Debussy „Claire de Lune” című zongoradarabja szól]
- [Jutta: ] Werner! - [zene elhallgat]
[zihál]
[repülőgép zúg]
[gépfegyver ropog a távolban]
[drámai zene szól]
[repülőgép zúg]
[robbanás]
Ma nem fogunk meghalni!
- [gépfegyver ropog] - [repülőgép zúg]
Jövök, Marie!
[lírai zene szól]
Tíz.
Még megsüketítve is hallom a hangodat.
[tiszt] Kilenc.
- [gépfegyver ropog] - [robbanások]
[a drámai zene fokozódik]
Nyolc.
Hét.
Hat.
Öt.
- [gépfegyver ropog] - [robbanások]
Négy!
[robbanások a vízben]
- [robbanás] - [gépfegyver ropog]
Három!
Kettő.
- [robbanás] - [gépfegyver ropog]
- [zene elhallgat] - Egy.
[robbanás]
- [gépfegyver ropog] - [repülőgép zúg]
[visszhangzó fülcsengés]
[gépfegyver ropog]
[robbanás]
[katonák kiáltoznak]
[tompa csengés]
[fojtott hangok]
- [gépfegyver ropog] - [repülőgép zúg]
- [fojtott hangok] - [nyöszörög]
[fenyegető zene szól]
[a zene fokozódik]
- [gépfegyver ropog] - [katonák kiáltoznak]
[robbanás a vízben]
[fojtott hangok]
[halk, baljós zene szól]
[fojtott hangok]
- [katonák kiáltoznak] - [fenyegető zene szól]
[fojtott hangok]
[halk, baljós zene szól]
[tompa csengés]
[fenyegető zene szól]
[gépfegyver ropog]
Marie? Nem esett bajod?
[halk, baljós zene szól]
Marie? Merre vagy?
- Etienne bácsikád küldött hozzád. - [lövés dörren]
[tompán] Etienne bácsikád küldött hozzád. Hol vagy?
[a zene elhallgat]
- [tompa csengés] - [lángok lobogása]
- [lépések tompa hangja] - [padló nyikorog]
[padló nyikorog]
[üvegcsörömpölés]
- [lövések dörrennek] - [tiszt felkiált]
- Marie! - [Marie: ] Itt vagyok! Te meg ki vagy?
[Werner: ] A nevem Werner. Német katona vagyok, de a barátod.
Etienne bácsikád az én professzorom is volt.
Ez a történet mellékes, hitvány áruló!
És biztosíthatom, hogy hamarosan magával együtt vége lesz.
[komor zene szól]
Marie, a pisztolyodban hat töltény van, öt lövést számoltam.
Egy golyód maradt. Most elintézem ezt az árulót,
és aztán érted jövök.
[fegyvert kibiztosít]
[a zene nyugtalanná válik]
- [lövések dörrennek] - [a zene elhallgat]
- [zihál] - [halk, baljós zene szól]
[reményteli akkord]
[lépcső nyikorog]
Lefelé megy a lépcsőn. Már félúton van. Minden lépcsőfok hangját ismerem.
Mindjárt eléri a nappali ajtaját.
Még öt lépés van hátra.
Mindjárt odaér a lépcső aljához.
Már leért a lépcsőn, az ajtó előtt áll.
[a zene fokozódik, majd elhallgat]
[drámai zene szól]
[nyög, zihál]
[lövések dörrennek]
[a zene csillapodik]
[halk, baljós zene szól]
[meghúzza a ravaszt, a fegyver üresen kattan]
- [zene fokozódik, majd elhallgat] - [padló nyikorog]
[lövés dörren]
Mindennek van hangja.
Egyszerűen csak figyelni kell.
[Marie sóhajt]
Te német katona vagy?
Többé már nem vagyok semmi.
Legfeljebb élő. Hála neked.
[halkan nevet]
- Ez meg mi? - Mi?
[Werner: ] Ott lehetett a makettben. Úgy néz ki, mint egy kéklő gyémánt.
Ne nyúlj hozzá!
Miért ne?
Hagyd azt ott!
Azt mondtad,
a bácsikám a te professzorod is volt?
Igen.
[halk, időnként elhallgató lírai zene szól]
[rádió zümmög]
És azt is mondtad...
hogy a professzor küldött hozzám?
Mert...
megkért, hogy mondjam meg...
[sír] Mit kell megmondanod?
A tigris boldogabb holtan, mint ketrecben.
[sírva] Vagyis... vagyis akkor meghalt?
Azt mondta, felszabadítottad.
Boldogabb
holtan.
Így fogalmazott.
[sírva] Én ezt...
Itt... itt szokott ülni?
Te is hallgattad őt.
[Werner: ] Ő volt az apám.
Már úgy éreztem, hogy ő az.
Árva voltam.
Láttam ezt a helyet, ha behunytam a szememet.
Én is láttam.
Még csak be sem hunytam a szememet.
A legfontosabb fény... [együtt] ...az a fény, ami láthatatlan.
Éhesnek tűnsz.
Nem vagyok az.
Én igen.
Szereted a barackot?
Szeretem a barackot.
- Nyisd ki a tenyeredet! - [Marie: ] Köszönöm!
[sirályok vijjognak]
[nevet]
[nevetnek]
[rádió zümmög]
[a zene elhallgat]
Most meg mit csinálsz?
[Werner: ] Csak megjavítom a rádiót.
[rádió zümmög]
Az a zene, ami a háttérben szólt...
megvan még?
[sikálás]
[a rádióból Claude Debussy „Claire de Lune” című zongoradarabja szól]
[hüppög]
[a zongoradarab a gramofonból szól]
Drága kishúgom, Jutta!
Azt nem tudom, hallasz-e engem...
[sír]
...de ha igen,
tudd, hogy életben vagyok,
és a régi frekvencián működik az agyam!
Franciaországba jöttem. Megpróbálok hazajutni.
[sírva nevet]
Ha együtt leszünk, majd mesélek neked. Sok minden történt.
De a legfontosabb, hogy...
beszéltem a professzorral. Isten bizony!
Ő mentett meg. Most az ő székében ülök.
A világ legszebb szemű lányával.
Most befejezem.
[nevet]
Nagyon szeretlek!
[sír]
- [a rádió kikapcsol] - [a zene tovább szól]
[a zene elhallgat]
[kiáltások a távolban]
Közel járnak.
Már jól ismerem a várost.
Megtalálom a titkos átjárókat, elkísérhetlek a városfalhoz.
Nem.
Nem, ha meglátnak velem, kollaboránsként főbe lőnek.
De találkozunk még.
[lírai zene szól]
Hol?
A 13.10-en. Ha közvetítesz, én hallgatlak.
Amint véget ér a háború, ha szeretnéd, én érted jövök.
És ha meggondolod magad?
Nem fogom.
Mindenképpen hallgass!
Úgy lesz.
Hallgatom majd az adásodat.
[tömeg ujjong]
Meg kell adnod magad az amerikaiaknak.
Az itteniek agyonlőnének,
de az amerikaiak adnak neked bakancsot meg ételt
és egy új esélyt.
Rendben.
Jól van.
Veled megyek.
[a zene felélénkül]
- [emberek ujjonganak] - [járművek zaja]
[örömteli zsivaj]
[tiszt] Ügyeljenek, hogy alaposan átvizsgálják a környéket,
majd biztosítsák!
- Nézzék át a házakat! - Hallgatni foglak.
Őrmester!
- Uram! - Vegye őrizetbe!
Igen, uram.
[tömeg hurrog és kiabál]
[komor zene szól]
[ujjongás]
[diadalmas, derűs zene szól]
Sikerült, Marie! Sikerült!
Juhú!
[a tömeg a „La Marseillaise”-t énekli]
[a tömeg zaja és a zene elcsitul]
[lírai zongoraszó – főcímzene dallama]
[sirályok vijjognak]
[tömeg énekel a távolban]
[főcímzene elhallgat]
[lírai zongoraszó]
ANTHONY DOERR REGÉNYE ALAPJÁN
[a zene elhallgat]
[lírai zene szól]
[a zene elhallgat]