Jag har äntligen hittat dig!
Marie?
Det finns ingenstans att fly.
Jag vet att du är där uppe.
Du kan inte fly.
Jag är svag och långsam, men mitt behov är stort.
Jag kommer och tar dig.
LJUSET VI INTE SER
Jag antar att du har barrikaderat dig där uppe.
Smart flicka.
Men det måste upphöra nu.
Jag har en pistol.
Jag har även en handgranat.
Det kommer inte att behövas någon...
...styrkeuppvisning eller...
...eller användning av sprängmedel
om du svarar på min enkla fråga.
Amerikanerna är vid stadsmuren.
Det finns inte tid för lekar.
Du behöver bara berätta var jag hittar Lågornas hav!
Etienne, jag är rädd!
Du måste komma hem.
Snälla, kom hem.
Professorn...
Är du okej?
Nej...
Nej, professorn är inte okej.
Det är en bra plats för det här.
För vad?
Den sista lektionen du ska lära dig från professorn.
När ens själ lämnar jorden...
...vet man om det.
Man ser hela sitt liv utlagt i ögonblick.
FYRA MÅNADER TIDIGARE
Det här är London som ringer till Frankrikes folk.
Med ett väldigt personligt meddelande.
Höstens långa snyftningar av fioler.
Jag upprepar:
Höstens långa snyftningar av fioler.
Tack.
Innan du äter, madame Manec, måste du ta din tablett.
Jag har redan tagit min tablett. Du hörde mig.
Nej, jag hörde att du tog upp tablettburken och skakade den,
men du tog inte tabletten.
Jag vet, jag är irriterande.
Nej, du är fantastisk.
Men de här tabletterna är gjorda för hästar, jag lovar.
Doktorn sa att ditt hjärta ger upp om du inte tar dem,
och vem ska då göra den här underbara soppan?
Så. Nu får du äta.
Tror du att vi, i himlen,
verkligen träffar Gud personligen?
Kanske.
Men om man är blind?
Jag skulle tro
att om Gud vill att vi ska se något,
då ser vi det.
Etienne? Vad har hänt?
BBC, från London, läste precis Sång om hösten.
De tre första raderna i Sång om hösten.
Vad är Sång om hösten?
Sång om hösten av Paul Verlaine är signalen.
Om att amerikanerna kommer.
Britterna kommer.
Det betyder att vi har mycket att göra.
Det är okej. Jag gör det som behövs.
Vi ska övervaka hamnen, bangårdarna,
- vägarna. - Jag gör det.
Nej, Sophie... Doktorn sa att du måste vila, att ångesten kan...
...kan vara farlig.
Nu när de har läst dikten, hur kan du göra vad som behövs?
Jag ignorerar doktorn.
Nej, jag kan göra det som behövs.
Du kan inte...
Hur kan du se fartyg komma och gå?
Marie kan samla in meddelanden.
Och du?
Vad ska du göra?
Etienne?
Vill du inte leva innan du dör?
- Marie... - Ja.
När du har ätit upp, går du till modellen din far gjorde
och bekantar dig med alla gator
som leder till kyrkan och bageriet.
Du blir mycket upptagen de kommande dagarna.
Fråga mig igen.
Vad?
Jag sa en gång att om det var du som frågade...
...skulle jag kanske följa med dig.
Snälla, fråga mig igen.
Farbror Etienne,
följer du med mig ut i världen?
Ja.
Ja, det gör jag.
Madame Manec!
Vi går ut.
Vad menar du med "vi"?
Hon menar "vi".
Vi ska ta en promenad.
Vad är så konstigt med det?
Så bra.
Din keps, Etienne.
Du brukade aldrig gå ut utan din keps.
Fortfarande här.
Hur ser han ut?
Han ser ut som min lillebror.
Pappa sa att du en gång var en tiger.
En tiger.
Ja, jag var en tiger en gång.
Och kommer att bli igen.
Du blir det igen.
Tack.
Herregud.
Ja. Det är Etienne.
Vad som är kvar av honom.
Från och med nu är det jag som hämtar brödet.
Nu vet jag att vi vinner.
Här är det brända som inte ska ätas.
Välkommen tillbaka, sir.
Sophie? Vi är tillbaka.
Det är det brända.
Är du okej?
Det är inte läge för okej eller inte.
Sexton grupper.
Är du hungrig?
Ja, tack.
- Jag går fortare med käppen. - Vart ska ni?
- Vi har mycket att göra. - Mycket!
En ny ankomst från Rotterdam under en holländsk flagga.
Handelsfartyget Batista May.
Det fraktar betong, förstärkningarna, antar jag.
Vilket är registreringsnumret?
Det är R-D-1-1-2-3.
Stövlar. Metallspetsar.
Fått napp?
Inte än.
Vad är det här?
Det är min läxa.
Jag är blind så det står i blindskrift.
Och vad står det här?
Läs det för mig.
"Kapten Nemo talade med fängslande vältalighet.
Glöden i hans ögon och passionen i hans gester förvandlade honom.
Han älskade fartyget som en far älskade ett barn."
Det är från en bok. En världsomsegling under havet.
Vi läser den i skolan nu och det är en fransmans verk.
Lycka till med fisken.
Tack.
Ibland skrämmer det mig hur duktig du är på det här.
Om jag gjorde det, fick jag med min syster att göra.
Rök?
Fan.
Sophie?
Sophie! Var är du?
Sophie!
Nej. Sophie.
Nej.
- Etienne? - Här borta!
Vad har hänt?
Det var hennes hjärta.
Hon väntade tills hon visste att jag kunde ta hennes plats.
Hon gav aldrig upp om mig, inte ens när jag själv gjorde det.
Vi ska avsluta det du påbörjade.
Vi ska avsluta ditt arbete. Jag lovar.
Vi ska avsluta det.
Sophie...
Jag försöker att avsluta vad madame Manec påbörjade,
men jag kan inte göra det utan dig.
Jag behöver dig här med mig. Snälla.
Det räcker, Marie!
Till slut...
...hittade jag dig.
Idag.
Det här ögonblicket.
Det är här det tar slut.
Tyskarna börjar bli desperata.
Marie är inte säker.
Gå till henne och skydda henne tills amerikanerna kommer.
Det ska jag.
När du träffar Marie...
...hälsa henne att en tiger är lyckligare död än i en bur.
Hon släppte mig fri.
Hälsa henne och tacka.
Det är okej.
Du är en bra pojke, Werner Pfennig.
Du är en bra pojke.
Låt inte kriget förstöra dig.
Du ska skydda henne.
Jag lovar.
Pappa, om du lyssnar...
Din styrka behövs.
Varför pratar du med din far?
Vill du veta vad som hände honom?
Då ska jag berätta.
När han lämnade dig här
åkte han till Paris för att vilseleda Gestapo.
PARIS JULI 1943
Oturligt nog för din far, hade Gestapo andra planer.
Sluta aldrig gå.
Tveka aldrig.
Du är inte så bra på det här arbetet, monsieur LeBlanc.
Och nu, med så lite väsen som möjligt,
ska du följa med mig.
Ja, du ler för att de är dina gamla vänner.
En gång ansvarade du för alla nycklar till alla lås.
Men nu finns det bara en nyckel som du behöver.
Du kan få den.
Den är din, ta den.
Ta den. Lås upp dörren och gå.
Gå vart du vill.
Gå till en dyr restaurang,
köp en flaska vin.
Andas in livet.
Jag föredrar billigt vin vid köksbordet, och man kan andas in livet var som helst.
Ditt mod är inget bekymmer för mig.
I krig är mod
som blad på ett träd, överflödiga, oanvändbara.
Bortblåsta.
Du är inget bekymmer för mig.
Jag struntar i om du lever eller dör.
Du är en hög officerare, vad vill du ha från mig?
Jag är den högsta officeraren i första enheten.
Mitt uppdrag är att samla in alla ädelstenar i Europa
och leverera dem till Riket.
Jag är bra på mitt jobb.
Jag har varit framgångsrik...
...med ett undantag.
Jag letar efter en särskild diamant.
Är den till Hitlers privata samling?
Eller den kanske är till dig.
Du är sjuk.
Du luktar sjuk.
Så här kommer eftermiddagen att fortlöpa.
Från nu och fram till solnedgången...
Du tänker överträda dina order
och försöka säkerställa ädelstenen åt dig själv.
Om du inte säger var den är...
...skjuter jag dig.
I huvudet, i det här rummet, före skymningen.
Men då är jag redan död.
Du kan inte hota en död man.
Du tror att du inte har sagt något, men du har redan berättat en hel del
på kort tid.
Enligt mina efterforskningar, ska du vara en rationell man.
Som att du inte tror på idiotiska saker
som förbannade diamanter.
Även om ditt innehav av stenen
ledde till att din dotter lever sitt liv i mörker.
Så, som en rationell man...
...tror jag inte att du skulle offra ditt liv för en enkel sten.
Men du skulle offra ditt liv för henne.
Det betyder att diamanten är med din dotter.
Om jag hittar din dotter, hittar jag stenen.
I sådana här rum finns det tysta klockor som bara män som jag kan höra.
Jag hörde nyss en ringning.
Ja, allting har en röst.
Man måste bara lyssna.
Tror du att Lågornas hav kommer att ge dig evigt liv?
Jag är ledsen.
Döden kommer att ta dig.
Men om du älskar någon...
...det är kärleken som överlever den.
Det är därför min dotter lever i ljus, inte mörker.
Det här var mina verktyg för att undersöka ädelstenar.
Men jag upptäckte...
...att de är användbara för sådana här tillfällen.
Vi har drygt tre timmar
för dig att ge mig en adress.
Jag har lärt mig att i många sådana situationer
är smärtan starkare än lojalitet och patriotism.
Men frågan den här eftermiddagen är:
Är smärta starkare än kärlek?
Det var frågan.
Är smärta starkare än kärlek?
Vill du veta svaret på frågan?
Svaret är nej!
Han berättade ingenting.
Jag torterade honom i tre timmar och han sa ändå ingenting.
Han gav mig ingen adress.
Han angav dig inte.
Så...
Nej...
Jo, din far är död.
Dödad av mig.
Pappa, du är inte borta...
...förrän jag är borta.
Förstår du din situation?
Jag kan spränga bort dörren...
- Jag går inte... - ...när som helst.
...förrän han är borta.
Säg var din far gömde diamanten så lämnar jag dig ifred.
Jag är inte ensam.
Du kanske har en handgranat.
Jag har en pistol.
Vem är så dum och hänsynslös att lämna en pistol till en blind flicka?
Min farbror gav mig pistolen och lärde mig att använda den.
Om du går igenom dörren
skjuter jag dig precis som min farbror Etienne lärde mig.
Faktumet att du har din farbrors revolver komplicerar saker.
Men bara lite.
- Vad sa du? - Jag sa...
Du kanske har en pistol.
Men du har inga ögon.
Och snart...
...har du inga öron heller.
Jag räknar ner från tio.
Sedan drar jag i ståltråden som håller stiftet på granaten.
Sprängämnet fylls med splitter,
så jag föreslår att du backar!
Jag vill bara se till att du lever när jag har sprängt bort dörren.
Men explosionen gör dig döv.
I 30 sekunder hör du ingenting.
Det är då jag går in i rummet
och tar min chans med en halvt medvetslös flicka
med bara luktsinnet kvar.
Det här är din allra sista chans. Prata med mig!
Werner!
Vi ska inte dö idag.
Jag kommer, Marie.
Tio...
Även om jag är döv, hör jag fortfarande din röst.
...nio...
...åtta...
...sju...
...sex...
...fem...
...fyra...
...tre...
...två...
...ett.
Marie? Är du okej?
Marie! Var är du?
Din farbror skickade mig.
- Marie! - Jag är här!
Vem är du?
Jag heter Werner.
Jag är en tysk soldat, men jag är din vän.
Din farbror Etienne var även min professor!
Din berättelse är irrelevant, din förrädare!
Och tro mig, den kommer att dö med dig väldigt snart.
Marie, din pistol har sex kulor.
Jag har räknat till fem.
Så en kula kvar.
Jag ska ta hand om förrädaren och sedan kommer jag till dig.
Han går ner för trappan.
Han är halvvägs nere. Jag känner till alla ljud.
Han har nästan nått salongsgolvet.
Fem trappsteg kvar.
Han är nästan nere.
Han är på avsatsen, precis utanför dörren.
Allting har en röst.
Man måste bara lyssna.
Du är en tysk soldat.
Jag är ingenting längre...
...förutom vid liv.
Tack vare dig.
Vad är det?
Vad?
Den låg nog inuti modellen.
- Det ser ut som en diamant. - Rör den inte.
Varför inte?
Låt den vara.
Du sa att min farbror även var din professor.
Ja.
Du sa tidigare...
...att professorn skickade dig.
Han...
...bad mig att säga...
Säga vad?
En tiger är lyckligare död än i en bur.
Men han...
Men han blev dödad.
Han sa att du släppte honom fri.
"Lyckligare död..."
Så sa han.
Jag...
Var det här han satt?
Lyssnade du på honom?
Han var min far.
Det var som om han var det.
Jag var föräldralös.
Jag såg den här platsen när jag blundade.
Jag såg den också.
Jag behövde inte blunda.
Det viktigaste ljuset
- är ljuset man inte ser. - ...är ljuset man inte ser.
Du ser hungrig ut.
Det är jag inte.
Jag är det.
Tycker du om persikor?
Jag tycker om persikor.
Öppna din hand.
Tack.
Vad gör du?
Jag lagar radion.
Musiken som professorn alltid spelade.
Har du kvar den?
Min kära syster, Jutta...
...jag vet inte om du lyssnar,
men om du gör det,
ska du veta att jag lever
och att jag är kvar på samma frekvens i mitt huvud.
Jag är i Frankrike.
Jag ska försöka att komma hem.
När jag kommer tillbaka ska jag berätta allt.
Det är så många saker.
Men det viktigaste...
...är att jag träffade professorn. På riktigt.
Han räddade mitt liv.
Och jag sitter i hans stol.
Med en flicka med de vackraste ögonen.
Jag måste gå.
All min kärlek.
De är nära.
Jag känner till staden och de hemliga gångarna väl.
Jag kan eskortera dig till stadsmuren.
Nej.
Om du ertappas med mig, blir du skjuten som kollaboratör.
Men vi kommer att träffas igen.
Var?
På kortvåg 13,10.
Om du sänder lyssnar jag.
Och när kriget är slut, kommer jag om du vill.
Du kanske ändrar dig.
Det gör jag inte.
Se till att du lyssnar.
Det ska jag.
Som jag alltid har gjort.
Du måste överlämna dig till amerikanerna.
Folket här kommer att döda dig,
men amerikanerna ger dig stövlar och mat
och en chans.
Okej.
Jag följer med dig.
Jag vill se till att hela området genomsöks och säkras.
Jag kommer att lyssna.
- Sergeant! Säkra den här mannen! - Kom igen.
Vi klarade det, Marie!
BASERAT PÅ ROMANEN AV ANTHONY DOERR
Undertexter: Jonna Persson