Ahogy belépünk a Hold templomába…
a bejáratnál egy kígyó fogad minket.
A sziklafalba vésték.
Fénylő teste mintha élne, amikor hozzáérünk.
Nem könnyű feladat ezt elérni, mert ehhez kivájták a sziklát úgy,
hogy a kígyó domborműként maradt a falon.
Beljebb az alagútban még több titokzatos forma jelenik meg,
mindet a sziklába vésték.
Egyedülálló hangulata van.
A porszemeken megcsillan a fény, ami a plafonon lévő lyukon át ragyog be
a tökéletes felületű struktúrákra, amelyek egyértelműen emberi kéz munkái.
A kőtalapzatot, akárcsak a kígyót, magából a sziklából faragták ki,
és a hasadék világítja meg,
ami átengedi a nap és a hold fényét is.
A környéken a Hold templomaként ismerik, de talán még autentikusabb elnevezés
az Amaru Markawasi, vagyis a Kígyó Háza.
Ennek a kísérteties, sziklába vájt menedéknek igen erőteljes jelenléte van.
Úgy tartották, hogy az inkák termékenységi rituálékon használták,
ahol a reménykedők felajánlást hagytak a holdistennőnek,
Mama Quillának, Viracocha lányának.
A hely csendje, a hideg, a nyugalom odabent,
mind olyan módon segíti a koncentrációt, ami számomra már
szándékos tervezés eredményének tűnik, nem csak véletlennek.
Nem úgy néz ki, mintha azok vájták volna ki a szent kamrát,
akik a hivalkodóbb, aranyozott templomokat építették,
amelyek híressé tették az inkákat.
Mintha a hódolatukat kifejező inkák a külső falakkal azt jelölték
és tisztelték volna, amit találtak, nem azt, amit létrehoztak.
Valaki más munkáját látjuk, egy régebbi kultúráét,
akik tudták hogyan formálják ilyen fantasztikus módon a köveket?
EMBEREK AZ EMBERISÉG ELŐTT AZ AMERIKAI KONTINENS
IV. FEJEZET
A perui Cusco felett vagyok, egy hegyoldalon,
és egy valószínűleg igencsak ősi kőfaragó technika után nyomozok,
aminek a neve Hanan Pacha.
Egy többrétegű rejtéllyel állunk szemben, és annak érdekében, hogy ezt megoldjuk,
meg kell vizsgálnunk a különböző építészeti stílusokat,
amelyek néha egymás mellett léteznek.
A világon bárhol máshol
ez bizonyíték lenne egy másik kultúra keze munkájára.
A Hold temploma és Sacsayhuaman hatalmas kőépítményei között félúton
található a Szent Völgy egy másik fontos része,
ahol látszólag ugyanazt az ősi kőfaragási technikát használták.
Q’enqo.
A kecsua név azt jelenti, labirintus,
és ahogy elkezdtem bejárni, megértettem, miért.
Ha valaki szeretne eljutni a hely szívéhez,
egy kanyargós ösvényen vezet át az útja,
ami elmélkedésre készteti az embert.
Q’enqo végső soron egy olyan hely, ahol az egyén egyedül találja magát,
rejtélyes, misztikus légkör veszi körül,
és csend borítja be.
Egy komplex hálózat vésett alagutakból…
föld alatti csarnokokból…
és a sziklaalapból kifaragott oltárokból.
És látszólag minden egy központi amfiteátrumhoz vezet,
ahol csatlakozik hozzám Jesus Gamarra, hogy megossza ismereteit.
Q’enqo Chicónál van bármi, amit az inkák a saját kezükkel készítettek?
RÉGÉSZETI KUTATÓ
Nincs.
Bár vannak apróságok, amik inka jelenlétre utalnak,
mint a kis kövek és a sártapasztás,
de ezek mindenhol a Hanan Pacha alakzatok fölött vannak.
Őszintén csodálták ezeket,
ami látszik abból,
ahogy precízen és tisztelettel körbeépítették őket.
Egy ősi faragott sziklát körülvesz egy kezdetlegesebb építmény,
épp mint a Hold temploma előtt.
A stílusok ilyen egymásmellettiségét sok perui szent helyen látni.
Mint Machu Picchunál a simára faragott a szertartásos Intihuatana kő…
amelyet látszólag későbbi inka építmények vesznek körül,
talán hogy szentként tiszteljék a helyet.
Ez magyarázná a stílusok érdekes keverékét
Cusco falaiban és Sacsayhuamannál is,
ahol a Jesus Gamarra által újabbnak mondott köveket
a valószínűsíthetően sokkal régebbi, precízebb munkák felé és köré rakták.
Függetlenül a tömbök megformálásának idejétől, a kérdés marad: hogyan?
Lehet ez egy elveszett őskori technológia ujjlenyomata?
Jesus kollégája, Jan Peter de Jong szerint találhatunk nyomokat arra
Sacsayhuamannál, hogyan formázták meg ilyen mesterien a köveket.
Jan, elhoztál ehhez a nagyon keskeny, fényes falú alagúthoz.
Mi a neve a helynek?
Úgy hívják, a Chincana Chica.
Azt jelenti, „a hely, ahol el lehet veszni”.
Ez egy természetes sziklaalap,
de az alagút egyértelműen emberi munka eredménye.
Ez a legrégebbi itteni építészeti stílus jellegzetessége?
Hogy a természetes alapkőzetet formálják meg?
A Hanan Pacha stílus egyik jellemzője,
hogy a követ egyfajta képlékeny alakítással formázták meg.
Látható, hogy úgy dolgoztak vele, mintha puha lett volna,
mert mindenféle dolgot belepréseltek a sziklába.
A képlékenységet úgy érted, megpuhították a követ,
és belenyomták a formát?
Úgy véljük, hogy az építkezés idején a kövek puhák voltak.
De hogyan lettek puhák?
Jan szerint az alagút falaiban rejlik a titok nyitja.
Az alagútban sok visszatükröződést látunk.
Mintha fémesen ragyogna.
A tapintása nagyon sima.
Úgy gondoljuk, hogy hővel kezelték,
a hő hatására kialakult egy réteg a kövön,
és ez adja a ragyogását.
A geológusok ezt vitrifikálódásnak nevezik.
Mekkora hő kellett ehhez?
A vitrifikálódás azt jelenti, „üveggé válás”,
és ehhez nagyjából 1400 Celsius-fok szükséges.
Ami iszonyúan nagy hőmérsékletet jelent.
Igen. Nem tudjuk, mily módon, de tudjuk, hogy ezt csinálták.
Ha közelebbről nézzük, felmerül a kérdés:
„Ez a hőforrás a magyarázat
Sacsayhuaman hatalmas kőtömbjeinek sajátos, összeolvadtnak tűnő kinézetére?”
A szkeptikusok kapásból rávágnák, hogy az alagút fényességét
a falának dörgölőző emberek okozták.
Mit mondasz erre?
Sokan mondják, hogy „igen, persze,
azért van, mert sokan érintették meg itt a falat”.
De a plafon is ilyen, és az alagút teljes fala.
Nem logikus,
hogy ezeket a részeket is megérintették.
És a másik érv, miszerint vulkáni tevékenység okozta?
Hát, itt nincsenek vulkánok.
- Értem. - Ez nem logikus magyarázat.
Jan számára az egyetlen kielégítő magyarázat,
hogy valamiféle ősi tudományos folyamat eredményét látjuk,
amit egy inkák előtti civilizáció tökéletesített.
Egy ősi nép valósította meg a régmúltban.
És nem tudjuk, pontosan milyen technológiával.
Sacsayhuamant nézve mintha egy elveszett technológia lenyomatát látnám,
egy elveszett kőalakítási tudományét,
amelyet ma nem ismerünk,
és nem tudjuk megismételni.
A technológia pontos mibenléte rejtély marad.
Jesus Gamarra szerint a rendkívüli hő,
ami meglágyította, képlékennyé tette a megmunkálás során a követ,
meg is erősítette és keményítette utána.
Ha körülnézek, a kövek bár kimondottan régiek,
mégis igencsak modern megjelenésűek.
Te hogyan értelmezed azt, amit látunk?
Csak a hővel kezelt és képlékenyített részek
maradtak fenn érintetlenül.
A kő többi része érdesnek tűnik.
Ezt az időjárás erodáló hatása okozza.
Mivel magyarázod azt, amit itt látunk?
Sok rejtélyre nem tudunk magyarázatot adni,
mert ezek egy nagy történelmi múlt részei,
ami több ezer éve volt.
Egy ponton kénytelenek vagyunk elfogadni,
hogy egy lehetetlen mérnöki feladattal állunk szemben.
Ismereteink szerint lehetetlen.
Sokkal nyitottabb hozzáállással kell
az ősökre tekintenünk, mint ahogy azt most tesszük.
A spanyol konkvisztádorok által lejegyzett helyi hagyományok szerint
a kövek megmunkálásának fejlett technikái
egy olyan tudás részei voltak,
amiket az Andok teremtő istene, Viracocha adott át…
aki elérte, hogy a köveket eleméssze a tűz,
a hatalmas tömböket pehelykönnyűvé téve, amik a helyükre lebegtek.
Ez igencsak úgy hangzik, mint az extrém hő elmélete.
Ezért érdekelnek az őslakosok szokásai,
amelyek a kövek meg- és összeolvasztásáról szólnak.
Legyünk nyitottak az ilyen lehetőségekre!
Ennek a megmagyarázhatatlan technológiának a bizonyítékait
mindenfelé megtalálhatjuk az ókori Peru fennsíkjain.
De lehetnek tanújelei az ősi tudományos eredményeknek
az Andok hegyláncának másik felén,
az amazóniai esőerdőben, ahol szintén nem vettük észre?
AZ AMAZONAS ÉSZAKKELET-PERU
Csak mert ezek a területek manapság nem vonzó életterek az embereknek,
az nem azt jelenti, hogy a múltban sem voltak azok.
A folyamatban lévő vizsgálat
hatalmas amazonasi titkokat fed fel.
Már tudjuk, hogy az ősi Amazónia benépesítésének bizonyítékai
25 000 évvel ezelőttig vezethetők vissza.
25 000 ÉVVEL EZELŐTT
Ez hirtelen sokkal nagyobb időkeretet teremt,
amelybe behelyezhetünk egy civilizációt.
Egy civilizáció kialakulásának lehetőségei, amiket vizsgálnunk kell,
sokkal mélyebbek és hosszabbak lettek.
Sőt úgy tűnik, hogy az első európaiak, akik 1542-ben végighajóztak az Amazonason,
megpillanthatták egy ilyen civilizáció leszármazottait, amikor itt elhaladtak.
Az expedíciót a kalandor Francisco de Orellana vezette,
és egy dominikánus szerzetes, Gaspar de Carvajal jegyezte le.
De Carvajal beszámolójában nincs szó
a ma látható végtelen, látszólag lakatlan erdőről.
A pap leírásában az Amazonas-medencét megtöltik a városok,
amelyek lakói magasan képzettek.
Azt írta, az egyik település 20 kilométer hosszan nyúlt el.
Az akkora, mint Manhattan szigete.
De az európai misszionáriusok egy évszázaddal később
már nem találtak ilyen városokat.
A történészek De Carvajal beszámolóját fikciónak nyilvánították,
amivel a spanyol koronát akarta lenyűgözni,
hogy több expedíciót finanszírozzanak.
De ahogy a végtelen dzsungel kezdi felfedni a titkait,
úgy tűnik, a jelentések mégis igazak voltak.
Közelmúltbeli felfedezések arra utalnak, hogy élt itt egy ősi civilizáció.
LiDAR segítségével 2019-ben benéztek a dzsungel sűrű lombkoronája alá…
LLANOS DE MOXOS, ÉSZAK-BOLÍVIA
…és a régészek megdöbbenve látták a nagy, ember alkotta építményeket és utakat.
Az új kutatás megmutatta, hogy hatalmas települések voltak itt.
Amint tudjuk, hagyománya van az elveszett amazonasi városoknak.
A város a helyes szó ezekre a településekre.
Az adatok és ismereteink alapján
a létező amazóniai falvakról, a kutatóknak elég jó elképzelése van róla,
hogyan is nézhetett ki az egyik ilyen település, Cotoca.
A város majdnem 1,5 kilométer széles volt,
egy igazi metropolisz, amit csatornák és töltésutak vettek körül.
Néhány befelé vezetett, a teraszokhoz, amik talán különálló lakhelyek voltak.
És a város szívében emelkedett a piramisszerű halom,
talán egy szertartásközpont.
Sőt úgy tűnik, a város összeköttetésben állt
legalább három hasonló településsel a több kilométer hosszú utak révén.
Nem sokat tudunk a városban élőkről.
De azt tudjuk, hogy a dzsungel lombkoronája alatt
több ilyen város rejtőzik. Sokkal több.
UPANO-VÖLGY, ECUADOR
A régészek által talált bizonyítékok
felfedték az ősi városok elveszett völgyét
az ecuadori Amazónia mélyén.
Az Amazonas-medence nyugati részén régészek nemrég feltárták
a települések egy hatalmas csoportját,
amiket utak kötnek össze, és amik 2500 évvel ezelőttiek lehetnek,
hasonlóan a Brazíliában látott geoglifákhoz.
Az óriási városok alapítására és az acrei geoglifák létrehozására
nem tartották képesnek
az Amazonas menti vadászó-gyűjtögetőket,
ők mégis megtették.
AMAZÓNIA
Egyre több ilyen ősi települést fedeznek fel,
amik egy kiterjedt amazóniai civilizációra utalnak,
amely akár 20 millió ember otthona is lehetett.
Most tudjuk csak meg, hogy az Amazonas történelme
nem olyan, ahogy eddig ismertük.
Talán De Carvajal tényleg hatalmas településeket látott 1542-ben.
De ha így volt, akkor a folyón hajózó európaiak
száz évvel később miért nem látták nyomát ezeknek?
Van rá egy egészen sötét magyarázat.
Amikor a spanyolok és a portugálok idejöttek,
rengeteg betegséget hurcoltak be,
amikre az európaiak immunisak voltak,
de az Amazonas mentén élők nem.
Ezek minden itt élő népet kiirthattak,
az erdő pedig gyorsan visszahódította a településeiket.
De ez a civilizáció visszhangzik
a nyugat-amazóniai tucano nép egyik mítoszában.
A tucanók eredettörténete szerint
az őseiket egy civilizációs misszió keretében hozta a területre
egy kígyókenu, ami az Amazonas-rendszert járja.
A legenda szerint
ezt az anakondakenut egy szellemlény kormányozta,
és kitette vándorokból álló rakományát.
Hamarosan a földre jött a nap isteni leánya,
aki ajándékokat hozott: a tüzet, eszközöket,
valamint a kézművesség tudományát.
Természetfeletti társaival előkészítette a földet az emberek gyarapodására,
mielőtt visszatért másvilági lakóhelyére.
Számomra ez annyira hasonlóan hangzik a civilizáció hőseinek történeteihez,
amiket világszerte mesélnek, hogy azt mondom, ugyanazt a mintát követi.
Ez a téma folyton előkerül.
Egy szellemlény, aki hajón érkezett…
akárcsak Quetzalcoatl az azték mitológiában.
Vagy Hotu Matu’a, amikor partra szállt Rapa Nuin.
Vagy Viracocha, aki a Titicaca-tó vizéből tűnt elő
a káosz ideje után.
Lehet a nap leányának és küldetésének, hogy segítse a letelepedést Amazóniában,
köze az elveszett civilizációhoz, ami után kutatok?
A perui Andokban
Viracocha állítólag csodákat tett a kövekkel.
De itt, az Amazonasnál, ahol nem lehet annyi követ találni,
kevésbé tartós anyagokból építkeztek, főként a fa és a föld volt meghatározó.
Ami nem annyira egyértelmű, hogy hogyan sikerült
ezt a látszólag barátságtalan helyet az otthonukká tenni.
Hogy tartottak fenn egy nagy létszámú lakosságot
egy olyan földön, amit régóta terméketlennek tartunk?
Ha nem tudunk magyarázatot adni arra, hogyan voltak képesek Amazóniában
a többmilliós népességet etetni,
akkor sosem fedjük fel az igazságot a teljes emberi történelemről.
Találhatunk egy magyarázatot Brazíliában az Amazonas mentén, Manausnál.
Magából Amazónia talajából
egy rég eltemetett titok került nemrég a felszínre.
Bizonyíték egy ősi tudományra, ami segíthet megérteni,
hogyan tartotta el az esőerdő a nagy létszámú városi lakosságot.
Angela Araújo régész,
aki az emberiség és a növények történelmi kapcsolatára szakosodott.
Mostanában egy rejtélyes jelenséget tanulmányoz.
Az esőerdők talaja jellemzően nem túl termékeny,
vagy alkalmas mezőgazdaságra.
De a települések környékén, ősiekén és modernekén,
a tudósok valami bámulatos dolgot találtak.
Önmegújító földdarabokat,
amiket terra pretának vagy amazóniai sötét földnek hívnak.
Az itteni föld sötétebb színű, mint a környező területek földje.
Rejtélyes és különös módon tartalmaz egy baktériumot,
amely folyamatosan szaporodva megújítja magát,
és ezzel a talaj termőképességét is. Mondhatni, ez egy varázsföld.
Ezt a szupererővel bíró talajt mindenfelé megtaláljuk az Amazonas mentén,
ahol emberi jelenlétnek van nyoma.
Egy most felfedezett településnél találkozom Angelával,
hogy megnézzem ezt a sötét földet.
Mikor kezdett kimondottan érdekelni az amazóniai sötét föld?
RÉGÉSZ
Manapság is használjuk ezt a földet a környék mezőgazdaságában.
És hirtelen kapcsolatot találtam
a múlttal és ezekkel az emberekkel.
Meg akartam érteni, miért és hogyan
kötődtek ehhez a sötét földhöz.
A kutatók azt találták, hogy a szerves anyagok mellett
minden sötét földben, bármilyen régi is,
apró cserépdarabok vannak,
bizonyítva, hogy az emberek is közreműködtek
a speciális föld létrehozásában.
A vizsgálatok során 7000 éves mintákat is találtak.
Mekkora volt a populáció?
Biztosan nem tudom, de a feljegyzések szerint
legalább hárommillió ember élt
csak az Alto Rio Negro régióban.
Gondolod, hogy az ősök szándékosan, okosan alakították ki ezt a talajt?
Vagy véletlenül fedezték fel a különleges tulajdonságait?
Nem hinném, hogy szándékos volt.
Szerintem az történt, hogy sokan éltek a területen,
és rengeteg lebomló hulladék keletkezett, kialakítva ezt a jótékony hatást.
De ez egy tyúk-tojás vita.
Látok ebben egy paradoxont.
Egyfelől azt mondod,
hogy sokan éltek az Amazonas mentén,
és a jelenlétüknek lett egy akaratlan mellékterméke:
létrehozták a sötét földet.
Másfelől viszont a természetes amazonasi talaj
nem elég termékeny, hogy eltartson egy nagyobb népességet.
Nem tűnik valószínűbbnek, hogy ami lehetővé tette a nagy populációt,
az maga a sötét föld volt?
Úgy vélem, lehetséges,
hogy felismerték a terület termékenységét,
de a szándékuk nem az volt,
hogy „elszórom a szemetet, hogy trágyázzam a földet és növeljem a gabonatermést”.
A kutatás folytatódik.
De számomra ez azért tűnik szándékosnak,
mert a terra preta végig megtalálható az Amazonas mentén,
mégpedig az őskori települések közelében.
A mostaninál nyitottabbnak kell lennünk
a tekintetben, hogy mire voltak képesek az ősök.
A környezetük mestereinek kell tekintenünk őket,
akik több ezer év alatt elérték, hogy ez a környezet értük dolgozzon.
És tekintve, milyen hatalmas a dzsungel,
ki tudja, mennyi terra preta terület fekszik még felfedezetlenül,
ami a varázslatos talaj létrejöttét még hátrébb tolhatja a múltban.
Az a javaslatom, amelyről a régészek is szenvedélyes vitákat folytatnak,
hogy a település és az emberek terjeszkedése az Amazonas mentén
tervezett volt.
De a hatalmas települések építése és fenntartása
rengeteg természeti erőforrást igényelt volna.
Nemcsak élelmiszert, hanem valami olyat is,
aminek sosem volt híján az Amazonas.
Faanyagot.
Az Amazonas-medence a természet sokszínűségének igazi csodája.
Ma úgy 390 millió fa van itt
körülbelül 16 000 különböző fajból.
Mi lenne, ha azt mondanám, az óriási dzsungel
egy szándékos akció végeredménye,
amit több ezer éve emberek hajtottak végre?
Mi lenne, ha azt mondanám, az esőerdőt telepítették?
AMAZÓNIA
A tudósok megerősítették, hogy a jégkorszak idején
Amazóniában nem sűrű dzsungel volt, hanem fákkal tarkított füves terület?
Azt feltételezik, hogy a melegedő bolygó táplálta a ma látható burjánzó esőerdőt.
De nemrégiben az archeobotanikusok egy váratlan dologra bukkantak.
Az erdő felét mindössze az ismert fafajok 1,4 százaléka teszi ki,
éppen azok, amelyek kimondottan hasznosak az embereknek.
Ez egy hosszú távú, több ezer éve elkezdett projekt eredménye?
Egy projekté, amelynek következtében végül
elterjedt egy őshonos amazóniai civilizáció?
És van még valami.
Ahogy a terra pretát, úgy a legtöbb hasznos fát is
az újonnan felfedezett ősi városok közelében találjuk.
Az ellenséges, veszélyes dzsungel helyett, amit a nyugati emberek látnak,
milliók otthona lett,
kertté változtatva Amazóniát, ami kiszolgálja az emberi szükségleteket.
A 20. században
úgy gondolták, hogy Amazónia vadonja teljesen szűz terület,
sosem érintette ember kéz.
De ma már tudjuk, hogy sok itteni fa,
a paradió, sok pálmafa részben termesztett,
vagy akár termesztett és háziasított is,
így már másképp látjuk az erdőt.
Valóban egy tudományos projekt zajlik Amazóniában
már hosszú ideje.
Pontosan mióta?
Az az igazán érdekes,
hogy a fák termesztésére utaló legelső itteni nyom 10 800 éves.
Az nagyjából a jégkorszak vége,
pontosan az az időpont, amikor hasonló előrelépést látunk
az emberi civilizációban és innovációkban világszerte.
Ez felveti a kérdést: mi mást találhatunk még
a hatalmas amazonasi esőerdőben,
ami nem lehetne ott, mégis nyilvánvalóan jelen van?
Ahogy Peruban láttuk a fejlett kőmegmunkálásnál,
ezek a kifinomult amazonasi mezőgazdasági projektek és települések,
amelyek több ezer évesre tehetők,
olyan tudományos eredményeket vonultatnak fel,
amiket finoman szólva sem várnánk azokból az időkből.
Teljesen át kell formálnunk az Amazonasról alkotott elképzeléseinket.
Úgy kell tekintenünk, mint az emberi intelligencia, kezdeményezőkészség,
találékonyság és törekvések eredményét.
Az amazonasi technológia legelképesztőbb példája
a fejlett tudás egy nem várt forrására mutathat.
Visszatértem Peruba, hogy többet tudjak meg.
Ez Iquitos, egy kikötőváros ott,
ahol a nagy folyó több mellékfolyójával egyesül.
A kikötő talán még fiatal,
de ez a régió már több ezer éve
egy intenzív kulturális gyakorlat központja,
az ayahuascafogyasztásé.
Dr. Luis Eduardo Luna őslakos antropológus
és ennek az ősi növényi alapú orvosságnak a szakértője.
Sok embert láttam ayahuascát fogyasztani,
és lenyűgöz, amit átélnek,
néha rendkívüli utazást tesznek más valóságokba,
néha csupán önmagukba néznek,
és megoldási módszereket találnak a problémáikra.
Mi szokott történni? Fontos változások az életükben?
Sokan írják nekem, hogy azok az élmények teljesen megváltoztatták az életüket
és a látásmódjukat.
Az ayahuasca használata mostanában igen népszerű
modern társadalmunkban.
De az Amazonas bennszülött népeinek a főzet régóta szent erővel bír.
Sok őslakos azért fogyasztja, hogy megértse a társadalmi szabályokat,
és jobb emberré váljon.
A gyógyító sámánok vagy curanderók felségterülete az ayahuasca elkészítése.
Ilyen a kapanawa don Francisco Montes Shuna,
akinek egy ősi dohányfaj, a mapacho füstjét kell fújnia
a rituálé tisztaságához.
Capanahua nyelven a nevem Shamorin Kyashi Piary.
Shamorin Kyashi Piary azt jelenti, „a dzsungel angyala”.
A felmenőim is gyógyítók voltak.
Érzem a kapcsolatot minden ősömhöz,
a nagyanyámhoz, a dédapámhoz, az egész családomhoz.
Összekapcsolódtunk, és Amazóniával is érezzük a kapcsolatunkat.
A kutatások egyre több bizonyítékot találnak
az ayahuasca jótékony hatásaira.
Megfőzve önmagában az indának is erőteljes gyógyító hatása van
a benne lévő, harminként ismert molekulának köszönhetően.
Egyes tanulmányok felvetették a neurogenezist,
vagyis hogy a harmin új idegsejteket hoz létre,
vagy akár új béta-sejteket a hasnyálmirigyben.
Sőt talán még az ínszalagok számára is, és így tovább.
Az indákban lévő harmin orvosi csoda lehet…
de nem idéz elő látomásos állapotot.
Az csak akkor történik meg, ha más növények leveleivel kombinálják,
amik Amazóniában őshonosak, mint ez itt, a chaliponga…
amely tartalmazza az ayahuasca pszichoaktív összetevőjét,
a DMT-t, vagyis a dimetiltriptamint.
A DMT-t az egyik legerősebb pszichedelikumnak tartják.
A kutatások igazolták, hogy nem okoz függőséget,
és lehetnek terápiás hatásai
kontrollált adagban és környezetben alkalmazva.
Kezdjük felismerni, hogy pszichoterápiával együtt használva
óriási segítség lehet egyes régóta fennálló betegségek kezelésében.
De van egy probléma.
A DMT szájon át alkalmazva nem hat,
mert a belekben lévő enzimek gyorsan lebontják.
És pontosan erre ad az amazonasi sámánisztikus tudomány
figyelemre méltó megoldást.
Az történik, hogy az indában lévő harmin
megakadályozza a DMT lebomlását a belekben,
így a DMT átjuthat a vér-agy gáton,
és elérheti az agyban található receptorokat.
Az generálja a látomásokat, a DMT.
Az eredmény?
Amazónia több tízezer növényfaja közül
csak az ayahuasca indájának és a DMT-t tartalmazó növény leveleinek
kombinálása váltja ki a vágyott látomásokat.
Adott két növény, amiknek önmagukban nincs pszichoaktív hatásuk,
lesz viszont, ha összefőzik őket, hogy megkapják az ayahuasca főzetet.
Több száz év vagy akár ezer kellene hozzá, hogy ezt kísérletezéssel elérjék.
Egy rejtéllyel állunk itt szemben. Hogy jöttek rá erre?
Egy tudományos projektnek tűnik nekem.
Igen, határozottan.
Tapasztalaton és megfigyelésen alapul.
Kísérletezésen, állandó kísérletezésen.
- Több ezer éven át? - Pontosan.
Ez egy több ezer éves hagyomány.
Nem tudjuk megmondani. Lehet 2000 vagy 3000 éves.
Bizonyítékokat látunk a tudományra Amazóniában,
a tudásra, amit a bennszülött sámánok halmoztak fel és adtak tovább
generációról generációra több ezer év alatt
a növényekről, azok tulajdonságairól,
és arról, hogyan keverjék őket a kívánt hatás érdekében.
Egy ayahuasca szeánsz közben a sámán megidézi a látomásokat
egy ikarót, mágikus dalt énekelve.
De a sámán csupán a szertartás vezetője.
A növényt tekintik a tanítónak.
Az ayahuasca fogyasztásakor
fel kell készülni egy kérdéssel.
Ő pedig választ ad.
Pszichedelikumokat nem csak Amazóniában használnak a mélyebb bölcsesség elérésére.
A világ számos ősi és nagy tiszteletnek örvendő kultúrájában látjuk.
Az már világos, hogy amit ma pszichedelikumnak hívunk,
régen mindenhol elfogadott volt.
Az ókori Görögországban Szókratész és Platón szellemi áttörésekről írtak,
miután rituálisan egy hallucinogén főzetet fogyasztottak.
Az egyiptomi hieroglifák azt sejtetik,
hogy a pszichoaktív kék tündérrózsa szirmait fogyasztották
az istenekkel való kommunikációhoz.
És India védikus áldozati szertartásaiban is,
az istenekkel való kapcsolatot kereső papok
látomásokat adó készítményt, szómát ittak.
Az, hogy ez a megváltozott tudatállapot elfogadott volt
az őskorban és a történelem során,
elárulja, milyen fontos ez az emberi tapasztaláshoz.
Úgy gondolom, hogy lehetetlen megérteni az ősi világot
a pszichedelikumok mellőzésével.
Mit gondolsz, mennyi idős lehet az ayahuasca?
Több ezer éve kísérleteznek vele.
Sokkal régebbi lehet.
- Számomra ősinek tűnik. - Igen.
Ez egy elképesztő rejtély.
Úgy vélem, az ayahuasca mögötti komplex tudomány
régebbre nyúlik, mint azt bárki gondolná.
És van rá bizonyíték.
A feliratot fordította: Makatura Judit