När man går in i Månens tempel…
…möts man vid ingången av en orm.
Den är inhuggen i klippväggen, och dess blanka kropp känns nästan levande.
Det var ingen lätt uppgift att hugga bort stenen
och bara lämna en orm i relief på klippsidan.
När man kommer djupare ner i tunneln dyker fler mystiska stenvarelser upp.
Här finns en unik atmosfär.
Dammet fångar ljuset när det skiner ner från hålet i taket…
…på en helt slät struktur, som uppenbart är skapad av människor.
Stensockeln, precis som ormen, är uthuggen i klippan.
Den är upplyst från sprickan ovanför, av både solens och månens ljus.
Grottan kallas Månens tempel,
men ett mer autentiskt namn är Amaru Markawasi, Ormens hus.
Den här kusliga grottan, huggen ur klippan, har en stark närvaro.
Man tror att inkafolket använde platsen för fertilitetsritualer,
där de som ville få barn lämnade gåvor till måndrottningen,
Mama Quilla, Viracochas dotter.
Tystnaden där inne, kylan och stillheten, fokuserar sinnet
på ett sätt som verkar ha skapats medvetet, och inte av en slump.
De som högg ut den här heliga kammaren verkar inte ha varit samma folk
som byggde de pråliga guldtempel som inkafolket var berömda för.
Det är som om inkafolket byggde murar här för att dölja och respektera
nåt som de hade hittat, och inte nåt som de hade skapat.
Är det här egentligen skapat av andra,
en äldre kultur, som hade kunskap om fantastiska sätt att arbeta i sten?
Jag är på en bergssluttning ovanför Cusco i Peru.
Jag undersöker nåt som kan vara en väldigt gammal stenhuggarteknik,
som kallas Hanan Pacha.
Vi har ett mysterium med flera lager, och för att lösa det mysteriet
måste vi se på de olika arkitekturstilar som man ibland kan hitta på samma gata.
Nån annanstans i världen skulle man se det här som olika kulturers verk.
Mellan Månens tempel och de stora stenblocken i Sacsayhuaman
finns ännu en av den heliga dalens viktigaste platser,
där man verkar ha använt samma, ännu äldre, stenhuggarteknik.
Q'enqo.
På quechua betyder det "labyrint".
När jag börjar utforska platsen förstår jag varför.
När man börjar gå in i dess hjärta,
får man gå på en slingrande väg som får en att vända blicken inåt.
Q'enqo är en plats där individen finner sig helt ensam.
Omringad av den mystiska atmosfären. Omringad av tystnad.
Det är ett komplext nätverk av tunnlar…
…underjordiska gallerier…
…och vad som verkar vara altare uthuggna ur berggrunden.
Allt verkar leda till en central amfiteater.
Där får jag sällskap av experten Jesus Gamarra.
Stod inkafolket bakom nåt av det som vi ser här i Q'enqo Chico?
ARKEOLOGIFORSKARE
Nej.
Det finns små tecken på att inkafolket har varit här,
som små stenar eller lerfogar,
men de har alltid byggts utanpå Hanan Pacha-byggnadsverken.
Man har varit väldigt vördnadsfulla mot den här platsen,
och därför har man omgärdat den
med väldigt specifika och respektfulla konstruktioner.
Här finns uråldrig skulpterad sten omgiven av grövre stenarbeten,
precis som utanför Månens tempel.
Det är en blandning av stilar som vi ser på många av Perus heligaste platser.
I Machu Picchu finns den släta Intihuatana-stenen.
Den vekar vara omgiven av sentida inkakonstruktioner.
Kanske för att hedra en helig plats.
Det kan förklara den märkliga blandningen av stenarbeten i Cusco och i Sacsayhuaman.
Enligt Jesus Gamarra har sentida stenblock lagts till ovanpå och runt
de kanske betydligt äldre, slätare stenarna.
Oavsett när de här stenblocken skapades återstår frågan hur de skapades.
Kan vi se spåren efter en förlorad förhistorisk teknologi?
Jesus forskarkollega Jan Peter de Jong tror sig finna ledtrådar i Sacsayhuaman,
som visar hur man kunde göra så fina stenarbeten.
Du har tagit med mig in i en smal tunnel med blanka väggar. Vad är det för plats?
Här kallas det Chincana Chica.
Det betyder "platsen där man går vilse".
Det här är den naturliga berggrunden, men tunneln är skapad av människor.
Är det karaktäristiskt för den äldsta byggstilen här,
att man arbetade med och formade berggrunden?
Ett karaktäristiskt drag i Hanan Pacha-stilen är
att stenen har modifierats, med ett slags gjutningsteknik.
Man ser att de har arbetat med stenen som om den vore mjuk.
-Ja. -Allt möjligt har pressats in i stenen.
Så du menar att man gjorde stenen mjuk och tryckte in de här formerna i stenen?
Vi tror att stenen var mjuk när man byggde här.
Men hur gjordes stenen mjuk?
Jan tror att tunnels väggar är nyckeln till mysteriet.
I den här tunneln ser vi många reflektioner.
Väggarna har som en metallglans, och de är väldigt släta när man rör dem.
Vi tror att de har behandlats med värme, som skapade som ett lager på stenen.
Det är därför den glänser så.
Geologer kallar effekten förglasning.
-Vet du hur varmt det måste ha varit? -Förglasning är ju att nåt blir till glas.
Det händer vid runt 1 400 grader Celsius.
Det är enormt varmt.
Ja. Vi vet inte hur de gjorde det, men vi vet att de gjorde det.
När man tittar noga måste man fråga sig:
"Är värmen förklaringen till det märkliga, sammansmälta utseendet
hos de stora stenkonstruktionerna i Sacsayhuaman?"
Skeptiker skulle naturligtvis säga
att väggarnas blanka ytor kommer av att människor har gått mot tunnelväggarna.
Vad säger du då?
Många säger: "Ja, det är ju klart
att det är ett resultat av alla händer som har rört vid tunnelns väggar."
Men man ser det också i taket och på hela tunnelväggen.
Det vore inte logiskt att säga att folk har rört vid de platserna samtidigt.
Och det andra argumentet, att det är vulkanisk aktivitet?
Vi har inga vulkaner här.
-Okej. -Så det är ingen logisk förklaring.
För Jan är den enda rimliga förklaringen
att vi ser på resultatet av nåt slags forntida vetenskaplig process,
som fulländades av en civilisation som kom före inkafolket.
Det här gjorde för väldigt länge sen av forntida människor.
Vi vet inte precis vilken teknik de använde.
När jag ser på Sacsayhuaman ser jag spåren efter en förlorad teknologi,
en förlorad stenhuggarkonst, som vi inte har kunskap om längre,
och som vi inte har tekniken att återskapa.
Exakt hur tekniken fungerade förblir ett mysterium.
Jesus Gamarra tror att den extrema hettan,
som gjorde att man kunde forma stenen medan man arbetade,
också gjorde stenen hårdare när den hade stelnat.
När jag ser de här väldigt gamla stenarna tycker jag att de ser väldigt moderna ut.
Hur förstår du det som vi ser framför oss?
Bara de delar som har formats under extrem hetta
har bevarats utan att ha blivit förstörda.
Resten av stenen känns grov.
Det är på grund av erosion och vittring.
Hur förklarar du det vi ser här?
Det finns många mysterier som vi inte kan förklara,
eftersom de tillhör en historisk epok som ägde rum för tusentals år sen.
Till slut måste vi bara acceptera
att det vi ser är en omöjlig uppgift för ingenjörskonsten.
Omöjlig i våra termer.
Det kräver att vi är mycket mer öppna
i vår syn på forntida människor än vi är för tillfället.
Enligt lokala traditioner nedtecknade av spanska conquistadorer
var de avancerade stenhuggarteknikerna en del av en stor mängd kunskap
som fördes vidare av Andernas skapargud Viracocha.
Han kunde få klippor att förtäras av eld,
och göra stora block lätta som fjädrar, så att de kunde sväva till sin plats.
Det låter som teorin om extrem hetta.
Därför är jag intresserad av de urfolkstraditioner
som berättar om att stenar smältes eller göts ihop.
Vi måste hålla öron och ögon öppna för såna möjligheter.
Såna här belägg för tekniker som vi inte förstår
finns överallt i Perus högländer.
Men kan det finnas belägg för liknande forntida bedrifter på andra sidan Anderna?
I ett område som vi tidigare har förbisett - Amazonas regnskog?
AMAZONAS NORDÖSTRA PERU
Bara för att människor inte vill bo där idag…
…betyder inte det att man inte ville det i det förflutna.
De undersökningar som pågår avslöjar stora hemligheter i Amazonas.
Vi vet att det finns belägg
att människor bodde i Amazonas för åtminstone 25 000 år sen.
FÖR 25 000 ÅR SEN
Det gör att vi får ett större tidsspann för en möjlig förlorad civilisation.
De möjligheter som vi måste undersöka för hur en civilisation kan skapas
blir mycket djupare och längre.
Det kan vara så att de första européerna som seglade längs hela Amazonfloden 1542,
kan ha fått en glimt av ättlingarna till en sån civilisation,
när de passerade den här platsen.
Expeditionen leddes av äventyraren Francisco de Orellana,
och dokumenterades av dominikanermunken Gaspar de Carvajal.
De Carvajal skrev inte om den oändliga, till synes obebodda regnskog vi ser idag.
Prästen beskrev Amazonas som fullt av städer med högt stående invånare.
Han skrev att en bosättning sträckte sig i ungefär två mil.
Det är lika långt som hela Manhattan.
Men när europeiska missionärer anlände ett århundrade senare såg de inga städer.
Historiker har hävdat att De Carvajal hittade på sin berättelse,
för att imponera på spanska hovet, så att de skulle finansiera fler expeditioner.
Men den oändliga djungeln börjar avslöja sina hemligheter.
Och det ser ut som om han talade sanning.
Nya upptäckter i Amazonas tyder på att här fanns en forntida civilisation.
När de använde lidar för att se genom det täta trädtäcket i Bolivia 2019…
NORRA BOLIVIA
…blev arkeologer förbluffade när de såg enorma konstgjorda strukturer och vägar.
Ny forskning har visat att där fanns stora bosättningar.
Det finns en tradition som talar om förlorade städer i Amazonas.
Och "städer" är rätt ord för att beskriva bosättningarna.
Utifrån dessa data och vår kunskap om de byar som finns i Amazonas,
kan forskare skapa en bra bild av hur bosättningen Cotoca kan ha sett ut.
Staden var nästan en och en halv kilometer bred.
Det var en stor metropol som omgärdades av kanaler och vägar.
Vissa ledde inåt mot upphöjda terrasser, där det kanske låg bostadshus.
Mitt i staden låg en hög pyramid, förmodligen ett ceremoniellt centrum.
Dessutom verkade staden vara sammankopplad med åtminstone tre liknande bosättningar,
med upphöjda, kilometerlånga vägar.
Vi vet inte mycket om dem som levde här.
Men vi vet att det under trädtäcket gömmer sig fler städer. Många fler.
UPANO-DALEN
Arkeologer har pusslat samman belägg som avslöjar
det de kallar en förlorad dal med urgamla städer, dold i Amazonas.
"FÖRLORAD DAL" I AMAZONAS
I västra Amazonas har arkeologer nyligen upptäckt
det som verkar vara en stor samling boplatser.
De är sammankopplade med vägar, och de är 2 500 år gamla.
Det påminner om geoglyferna i Brasilien.
Att skapa stora städer och att skapa geoglyferna i Acre,
ansågs inte vara möjligt för jägarna och samlarna i Amazonas.
Men det var det tydligen.
Man fortsätter upptäcka allt fler såna här forntida boplatser.
Det tyder på en vidsträckt civilisation i Amazonas.
Den kan ha varit hem för så mycket som 20 miljoner invånare.
Det vi håller på att lära oss nu är att berättelsen om Amazonas
inte är den som vi har fått lära oss.
Kanske de Carvajal faktiskt såg stora bosättningar 1542.
Men om så var fallet, varför såg inga européer dem över 100 år senare?
Det finns en ganska dyster förklaring.
När spanjorerna och portugiserna kom till Amerika
förde de med sig en stor mängd sjukdomar,
som européer var naturligt immuna mot, men inte människorna som bodde i Amazonas.
När befolkningen här nästan blev utplånad tog djungeln snabbt över bosättningarna.
Vi hittar ekon av den civilisationen i en myt hos Tucano-folket i västra Amazonas.
Tucano-folkets ursprungshistoria berättar hur deras förfäder
först kom till området med ett uppdrag att sprida civilisationen,
i en ormkanot som färdades längs med hela Amazonfloden.
Enligt legenden styrdes anakondakanoten av ett andeväsen,
och hade en last av människor.
Kort därefter kom solens gudomliga dotter ner till jorden.
Hon bar med sig kunskap om eld, verktyg, konst och hantverk.
Hon och hennes övernaturliga kompanjoner förberedde marken för människorna.
Sen återvände de till sina utomvärldsliga hem.
Det är en av de historier om hjältar som för med sig civilisationens gåva,
som berättas över hela världen, och som ingår i samma mönster.
Samma tema dyker upp överallt.
Ett andeväsen som anlände med båt.
Som Quetzalcoatl i aztekernas myter.
Eller Hotu Matu'a, när han landsteg på Rapa Nui.
Eller Viracocha, som dök upp ur Titicacas vatten efter en tid av kaos.
Kan den här solens dotter, med uppdraget att föra civilisationen till Amazonas,
vara besläktad med den förlorade civilisation som jag söker?
I Anderna i Peru utförde Viracocha mirakel med sten.
Men här i Amazonas finns det betydligt färre stora klippor.
Här tillverkades de flesta byggnader av skörare material som trä och jord.
Det är mindre tydligt hur de lyckades göra den här ogästvänliga platsen sitt hem.
Hur kunde de försörja en så stor befolkning?
Vi har länge menat att detta är obrukbar jord.
Om vi inte kan förstå hur de som bodde här lyckades försörja miljoner människor,
kommer vi aldrig att förstå sanningen om mänsklighetens historia som helhet.
En förklaring kan finnas i hjärtat av Amazonas, i Brasilien nära Manaus.
Begravd i Amazonas jordar ligger en hemlighet som nyligen har avslöjats.
Vi ser belägg för en urgammal vetenskap
som kan förklara hur regnskogen kunde försörja så stora städer.
Angela Araújo är arkeolog och specialist på människans förhållande till växter.
Nyligen har hon börjat studera ett mystiskt fenomen.
Regnskogsjordar brukar inte vara särskilt bördiga
eller lämpade för jordbruk.
Men runt både moderna och gamla boplatser har forskare hittat nåt otroligt:
Självregenerande jordområden.
De kallas terra preta, eller Amazonas mörka jord.
Det är ett slags jord som är mörkare än de omgivande jordarna.
Mystiskt och underligt nog innehåller den bakterier,
som ständigt förökar sig och förnyar sig,
och också förnyar jordens bördighet. Det är ett slags magisk jord.
Den här superjorden finns i hela Amazonas, varhelst det finns spår efter människor.
Jag träffar Angela nära en nyupptäckt gammal bosättning.
Jag vill se den mörka jorden med egna ögon.
När blev du först specifikt intresserad av Amazonas mörka jord?
Nuförtiden använder vi…
ARKEOLOG
…också den här jorden för plantering här i regionen.
Plötsligt stötte jag på
ett samband mellan det förflutna och de här befolkningarna.
Jag ville förstå det här sambandet,
och vad de här befolkningarna hade för kopplingar till den mörka jorden.
I varje bit område med mörk jord, oavsett hur gammalt det är, har forskare sett
att det finns små keramikskärvor.
Det är tydliga bevis för att människor har varit med och skapat den här jorden.
Man har hittat fynd från åtminstone 7 000 år sen.
-Hur stora var befolkningarna? -Det går inte att säga.
Men det finns fynd som tyder på att det levde runt tre miljoner människor
bara i Alto Rio Negro-regionen.
Tror du att man medvetet skapade den här jorden?
Eller upptäckte man dess särskilda egenskaper av en slump?
Jag tror inte att det var avsiktligt.
Jag tror att det som hände var att den stora mängden människor här
skapade mycket avfall som förmultnade och gav de här egenskaperna.
Men det är som hönan och ägget.
Jag ser en tydlig paradox här.
Å ena sidan säger vi att det fanns väldigt stora befolkningar i Amazonas,
och att de skapade den svarta jorden som en oavsiktlig produkt av sin närvaro.
Men å andra sidan säger vi att Amazonas naturliga jordmån
inte är bördig nog för att försörja stora befolkningar.
Är det inte troligt att det som gjorde de stora befolkningarna möjliga
var den svarta jorden?
Jag tror att det kan vara möjligt
att de insåg att det här området var väldigt bördigt,
men jag tror inte att de tänkte:
"Jag ska gödsla marken med avfall för att förbättra jordbruksproduktionen."
Man forskar vidare.
Men det som gör att det känns så avsiktligt för mig
är att terra preta finns i hela Amazonas, alltid nära förhistoriska bosättningar.
Vi måste vara mer öppna
i vår syn på vad forntida människor kunde göra, än vad vi är nu.
Vi måste inse att de var herrar över sin omgivning,
och fick den omgivningen att fungera för dem i tusentals och åter tusentals år.
Med tanke på djungelns enorma storlek,
vem vet hur många fler områden med terra preta som kan ligga oupptäckta,
som kan visa att ursprunget till den här mirakeljorden ligger ännu längre tillbaka?
Den tes som jag presenterar här är omstridd bland många arkeologer.
Jag hävdar att människornas expansion i Amazonas var planlagd.
Att bygga och underhålla så stora städer måste ha krävt mycket naturtillgångar.
Inte bara grödor, men även nåt som det inte kan ha varit brist på i Amazonas.
Trä.
Amazonas är ett under av naturlig mångfald.
Idag finns det omkring 390 miljarder träd här.
De tillhör omkring 16 000 arter.
Tänk om jag sa att den här enorma djungeln är ett resultat av en medveten kampanj,
som människor utförde för tusentals år sen?
Tänk om jag sa att Amazonas regnskog kan ha blivit planterad?
Forskare har bekräftat att under istiden
bestod inte Amazonas av tät djungel, utan av gräsmarker och träddungar.
De har antagit att jordens uppvärmning ledde till dagens vidsträckta regnskog.
Men nyligen har arkeobotaniker avslöjat nåt oväntat.
Hälften av skogen består av bara 1,4 procent av Amazonas trädarter.
Det är samma arter som råkar vara användbara för människor.
Är det resultatet av ett långt projekt som påbörjades för tusentals år sen?
Ett projekt som så småningom blommade ut
i en utbredd inhemsk civilisation i Amazonas?
Det finns en sak till.
Som med terra preta hittar man de flesta användbara träd
nära Amazonas nyupptäckta forntida städer.
Istället för en fientlig, farlig djungel, som vi västerlänningar brukar se,
förvandlade de Amazonas till ett hem för miljoner, en trädgård,
en plats som uppfyllde människors behov.
På 1900-talet trodde man att Amazonas inland var helt orört.
ARKEOLOG & ANTROPOLOG
Helt orört av människohand.
Nu vet vi att många av de träd vi ser här, som paranöt och många palmsorter,
är halvodlade, eller till och med planterade av människor.
Vi förstår skogen på ett nytt sätt.
Det är ett vetenskapligt projekt som har pågått i Amazonas väldigt länge.
Men exakt hur länge?
Det är spännande att den äldsta tidpunkt för trädodling som man har funnit här
är för ungefär 10 800 år sen.
Det är vid slutet av istiden,
precis vid den tidpunkt där vi ser liknande framsteg
i civilisationer över hela världen.
Vi måste fråga oss vad mer vi kan hitta i den enorma regnskogen i Amazonas,
som inte borde finnas där, men som ändå uppenbarligen finns där.
Som vi såg med de avancerade stenarbetena i det forntida Peru
verkar de här avancerade jordbruksprojekten och bosättningarna,
som påbörjades fört tusentals år sen,
visa på vetenskapliga bedrifter som är minst sagt oväntade för så länge sen.
Vi måste helt tänka om när det gäller synen på Amazonas.
Vi måste se skogen som en produkt av mänsklig intelligens,
mänsklig initiativförmåga, uppfinningsrikedom och avsikt.
Det mest häpnadsväckande exemplet på teknologi i Amazonas
kan också peka på en oväntad källa till all denna avancerade kunskap.
Jag har återvänt till Peru för att lära mig mer.
Det här är Iquitos, en hamnstad där Amazonfloden möter flera bifloder.
Hamnen må vara ung,
men i tusentals år har den här regionen varit centrum
för en viktig kulturell praktik, användandet av ayahuasca.
Dr Luis Eduardo Luna är antropolog från ursprungsbefolkningen
och en ledande expert på den urgamla medicinalväxten.
Jag har sett många människor ta ayahuasca, och det de upplever är häpnadsväckande.
Ibland är det otroliga resor till andra världar,
ibland blickar de bara inåt och hittar sätt att lösa sina problem.
Vad ser du hända? Är folk med om avgörande förändringar?
Många skriver till mig och säger att upplevelserna har förändrat deras liv.
Deras perspektiv förändrades helt.
Att använda ayahuasca har blivit populärt även i vår moderna kultur.
Men för ursprungsbefolkningen i Amazonas har brygden länge haft en helig kraft.
Många ur ursprungsbefolkningen säger
att de tar ayahuasca för att förstå samhällets regler
och för att bli bättre människor.
De som tillreder ayahuasca är schamaner, helare som kallas curanderos.
Som Don Francisco Montes Shuna, som tillhör capanahua-folket.
Han blåser rök från en urgammal tobakssort som kallas mapacho, för att rena ritualen.
På capanahua är mitt namn Shamorin Kyashi Piary.
Shamorin Kyashi Piary betyder "Djungelns ängel".
Jag kommer från en släkt av curanderos.
Jag känner en samhörighet med alla mina förfäder,
med min farmor, med min gammelfarmor, med hela min släkt.
Vi är sammanbundna och vi känner ett samband med allt som finns i Amazonas.
Forskningen hittar allt fler belägg för att ayahuasca kan vara bra för hälsan.
När man brygger växten får den kraftfulla läkande egenskaper,
tack vare en molekyl med det vetenskapliga namnet harmin.
Det finns studier som har visat tecken på neurogenes,
alltså att harminet kan skapa nya neuroner,
och till och med nya betaceller i bukspottskörteln.
Kanske även nya celler i ligament och så vidare.
Harminet må vara ett medicinskt mirakel…
…men det framkallar inte syner.
Det händer bara när det kombineras med löv från andra växter från Amazonas.
Som denna, som kallas chaliponga.
Den innehåller det psykoaktiva ämne som är ayahuascas hjärta.
DMT, dimetyltryptamin.
DMT anses vara en av de kraftfullaste psykedeliska drogerna.
Forskning har visat att den inte är beroendeframkallande.
Den kan också ha terapeutiska egenskaper under kontrollerade förhållanden.
Vi har börjat upptäcka att den, tillsammans med samtalsterapi,
kan vara till stor hjälp för att få bukt med svårbehandlade problem.
Men det finns ett problem.
DMT kan inte intas oralt, för då bryter magens enzymer normalt ner det direkt.
Det är här som Amazonas schamaners kunskap spelar in.
De har en anmärkningsvärd lösning.
Det som händer är att harminet i växten
förhindrar att DMT förstörs i magen.
Då kan DMT passera blod-hjärnbarriären och nå receptorer i hjärnan.
Det är DMT som skapar synerna.
Resultatet?
Av alla tiotusentals växtarter i Amazonas…
…är det bara kombinationen av ayahuasca och löv av en växt som innehåller DMT,
som kan ge de åtråvärda synerna.
Vi har två växter som inte är psykoaktiva var för sig,
men som blir psykoaktiva när de bereds tillsammans i ayahuasca-brygden.
Att komma dit kan ha tagit hundratals eller tusentals år av experimenterande.
Vi har ett mysterium här. Hur gjorde de den här upptäckten?
Det ser ut som ett vetenskapligt projekt.
Det är det, absolut. Det bygger på erfarenheter och observationer.
Det bygger på konstanta experiment och så vidare.
-Under tusentals år? -Ja, precis.
Den här traditionen är tusentals år gammal.
Vi vet inte hur gammal. Tvåtusen, tretusen år…
Vi ser belägg för vetenskap i Amazonas,
kunskap som ursprungsfolkens schamaner har samlat och fört vidare
genom generationerna under tusentals år,
om växter och deras egenskaper, och hur de blandas för att få önskade effekter.
Under ayahuasca-ceremonin framkallar schamanen synerna
genom att sjunga en ikaro, en mäktig sång.
Men schamanen leder bara ceremonin.
Det är själva växten som är läromästaren.
När man tar ayahuasca måste man förbereda den fråga man vill ställa.
Sen får man svar.
Psykedeliska droger som skänker vishet finns inte bara i Amazonas.
Vi ser dem i många av världens äldsta och mest respekterade kulturer.
Det är tydligt att det som vi idag kallar psykedeliska droger
användes i hela den forntida världen.
I det gamla Grekland skrev Sokrates och Platon om intellektuella genombrott
efter ritualer med hallucinogena drycker.
Egyptiska hieroglyfer tyder på att man åt blomblad
från den psykoaktiva blålotusen för att få kontakt med gudarna.
Under vediska ceremonier i det gamla Indien
drack präster som ville få kontakt med gudarna en brygd som kallades soma.
Att man har sökt att förändra medvetandet genom förhistorien och genom historien
säger att det är viktigt för den mänskliga erfarenheten.
Jag tror att det är omöjligt att förstå den forntida världen
utan att tala om psykedelika.
Hur gammalt tror du själv att ayahuasca är?
Man har experimenterat i tusentals år, men det kan vara mycket äldre.
-För mig känns det urgammalt. -Ja.
Det är ett otroligt mysterium.
Jag tror att den komplexa vetenskapen bakom ayahuasca är äldre än vi tror.
Det finns bevis för det.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu