Jollette tunne minua, olen Graham Hancock.
Olen tutkinut mahdollista esihistorian kadonnutta kansaa -
yli 30 vuoden ajan.
Arkeologit väittävät, että jos kadonneita kansoja olisi,
sellaiset olisi jo löydetty.
Olen vahvasti eri mieltä.
Tehtäväni jatkuu nyt.
Ihmiskunnan alkuperän tutkijat sivuuttavat tämän maailmankolkan.
Vanhimmat löydökset olivat peräisin noin 13 200 vuoden päästä.
Tarkastelen mitä kiehtovimpia muinaisajan ihmeitä.
On numerologiaa, matematiikkaa, astronomiaa.
Tätä voidaan pitää kadonneena teknologiana.
Teen uusia löytöjä.
Se on mahdotonta.
Lapsena minusta tuntui aina, että sen ajoitus oli pielessä.
Mielessäni on mullistavan uusi näkemys.
Piileekö avain jääkauden kadonneen kansan löytämiseen täällä?
Amerikassa.
SIVILISAATIOT ENNEN IHMISTÄ AMERIKKA
Meidän itsemme ja sivilisaation alkuperän tavoittelu on -
perustavanlaatuisesti inhimillistä.
Se on osa ihmisluontoa.
Jos uskomme, ettei jotain ole olemassa, emme myöskään etsi sitä.
Alkuperää etsiessäni päädyin tänne Pohjois-Amerikan säväyttävälle seudulle.
White Sands.
Tämä koruttoman kaunis ja outo maa on piilotellut salaisuutta tuhansia vuosia.
Tuo paljastunut salaisuus vaatii Amerikan esihistorian tarkistamista.
Meille opetettiin 1990-luvulle saakka, että myöhäisellä jääkaudella -
ihmisiä vaelsi Pohjois-Aasiasta Alaskaan Beringin maasillan halki.
Noin 13 500 vuotta sitten -
he kulkivat etelään sulan solan kautta ja levittäytyivät Amerikkaan.
POHJOINEN TYYNIMERI
Tähän uskottiin vankasti niin kauan,
että harva arkeologi etsi merkkejä aiemmasta kansainvaelluksesta.
Pitkään on vallinnut uskomus,
ettei ihmisestä löytyisi 13 500 vuotta vanhempia jälkiä.
Kävi ilmi, että tuo aate olikin varsin väärä.
White Sandsin kansallispuiston resurssivastaava David Bustos -
aloitti työt täällä vuonna 2005.
RESURSSIVASTAAVA
Hän halusi esitellä muille tätä koskematonta erämaata.
Pian hän päätyi jonkin muun jäljille.
Aluksi se vaikutti hullulta.
Noin vuonna 2006 kuulin kerrottavan Isojalan jäljistä.
Valtion pestaama metsästäjä löysi huikeat jalanjäljet.
Pituutta oli 56 senttiä ja leveyttä 20.
Isojalka sen täytyi olla. Moni syytti metsästäjää satuilusta.
Itse mietin silti, että olin nähnyt niitä jälkiä.
Kun sitten harjasimme jalanjälkiä, niistä paljastui huikeat kynnenjäljet.
Jälki ei selvästi ollut Isojalan.
Löydös kuului jättilaiskiaiselle. -Sen jälkiä ne olivatkin.
Jäljet olivat selvästi muinaisia.
Jättilaiskiainen kuoli sukupuuttoon noin 11 500 vuotta sitten.
David kollegoineen löysi sitäkin isompia mammutinjälkiä.
Kadonnut laji sekin.
Mammutin askelväli saattoi olla jopa uskomattomat neljä metriä.
Hieman kauempaa löytyi jättikamelin jälkiä.
Sekä hirviösusien.
Nuo olivat megafaunan jälkiä.
Ne valtavat nisäkkäät katosivat viimeisen jääkauden lopuksi.
Moni jälki on pakkautunutta hiekkaa.
Sedimenttikerrokset ovat suojelleet niitä tuhansien vuosien ajan.
Sitten eroosio palautti ne pintaan.
David huomasi muitakin kiintoisia jälkiä muinaisten mammutinjälkien joukossa.
Hän ja kollegansa vilkaisivat lähempää.
Muita jälkiä harjatessamme näimme selkeitä varpaan painaumia.
Ihmisen jälkiäkö? -Aivan.
Nähtävästi samalta ajalta kuin megafauna.
Se oli huimaa.
Uskomatonta.
Kivettyneiden ihmisjälkien täytyi olla samaa perua kuin jättiläiseläimet.
Ainakin 11 500 vuoden takaisia.
Niitä on tuhansia.
White Sandsista löytyi jotain erityistä, ei pelkkiä työkaluja.
Ei minkään saaliseläimen murtunutta reisiluuta.
Ne olivat meidän ihmisten jälkiä.
Näemme ihmisen läsnäolon sangen suoraan noista jalanjäljistä.
Milloin ne tarkalleen ottaen jätettiin?
Kuinka vanhoja jalanjäljet ovat?
Niitä ei voi päivätä suoraan millään laitteilla.
Kansallispuisto sai apua geologian tutkimuskeskukselta -
todisteiden etsinnässä.
He osuivat kultasuoneen.
Löytyi kerroksittain eläinten ja ihmisten jälkiä kaukaa menneisyydestä.
Joukossa oli erään vesiruohon siemeniä.
Ne voitiin hiiliajoittaa.
Tulokset olivat hämmästyttäviä.
Jalanjäljet jäivät tänne tuhansiksi vuosiksi.
Vähintään aikavälillä 23 000 - 21 000 eKr.
White Sandsin jalanjälkilöydös on valtaisa edistysaskel -
Amerikan kansoittamisen kantilta.
Tässä on kiistaton todiste siitä,
että New Mexicossa oli ihmisiä jääkaudella.
Jopa 23 000 vuotta sitten.
Tämä todistaa, että kauan ennen kuin oli mahdollista -
edetä etelään kohti Amerikkaa,
täällä oli jo ihmisiä.
22 860 VUOTTA SITTEN
Tämä muuttaa Amerikan ja koko maailman historian.
He olivat kaltaisiamme ihmisolentoja, jotka on kätketty ajan verhon taakse.
Tehtävänämme on nyt raottaa tuota verhoa -
sekä luoda uudelleen kytkös esi-isiimme ja kaukaiseen menneisyyteen.
Näillä jäljillä on erityistä merkitystä tämän seudun alkuperäisyhteisöille.
Acoman puebloheimon Kim Pasqual-Charlie toimi tutkimusryhmän konsulttina.
Kerro acomojen suhteesta maahan.
Kauanko kansasi on asunut täällä?
Liittyykö alkuperäänne kansantaruja?
Tarina kansamme alkuperästä on lähtöisin pohjoisesta.
Tarinaa kansanvaelluksestamme on kerrottu sukupolvelta toiselle.
Siellä täällä majailtuaan kansani asettui tänne etelään.
Olemme asuneet lounaassa pitkään.
Niin.
Kimin kansalle jäljet ovat muutakin kuin arkeologisia kirjauksia.
Esivanhempasi jättivät jalanjälkiään.
Osallistuit niiden löytämiseen.
Se on hämmästyttävää.
Pääsimme näkemään, missä esi-isämme ovat kulkeneet.
Sain painaa käteni lasten pienille jalanjäljille.
Sellainen voi käydä tunteikkaaksi.
Tiedäthän?
Anteeksi, mutta se on…
Se saa herkistymään. -Ehdottomasti.
Kun jalanjäljet paljastuvat,
jäljet paljastanut eroosio alkaa häivyttää niitä hitaasti.
Jäljet todistavat kansasi menneisyydestä, mutta ne saattavat kadotakin helposti.
Ehkä 50 vuoden päästä seuraava sukupolvi ei enää näe jälkiä.
Niiden tarinat jäävät silti elämään.
Meidän tarinamme.
Autiosta maisemasta herää kysymys.
Miksi tänne tuli ihmisiä ja eläimiä?
Pohjois-Amerikka oli erilainen jääkaudella.
Mantereen pohjoispuolisko oli jään peitossa.
Tämä New Mexicon seutu oli hyvin toisenlainen.
Ensisilmäyksellä tämä laaja autiomaa harvoine pensaineen ja dyyneineen -
vaikuttaa armottomalta sekä vieraalta.
Palataan ajassa jääkauden lakipisteeseen, jolloin täällä vallitsivat toiset olot.
Tularosan jokialueella sijaitsi valtaisa makeavetinen Otero-järvi.
Kasvillisuus ympäröi sitä.
Mammutit, laiskiaiset ja kamelit tulivat tälle juomapaikalle ruokailemaan.
Kuten selvisi, ihmiset seurasivat niitä.
Jälkien ajoittaminen oli mutkikas tieteellinen pulma.
David ja asiantuntijaryhmä keräsivät aineistoa yli vuosikymmenen.
Vuonna 2021 he julkaisivat löydöksensä Science-lehdessä.
Vastalauseitakin tuli.
JÄÄKAUTISET JÄLJET KIISTETTY
Kun on kyse jostain näin ainutlaatuisesta, asiaa on tuettava tieteen keinoin.
Siementen hiiliajoitus kiistettiin.
Ryhmä vahvisti tulokset toisilla siitepöly- ja sedimenttinäytteillä.
Kriitikot vaikenivat.
Liittyykö jälkien päiväykseen edelleen polemiikkia?
Ainahan sitä on, kunnes keksitään aikakone.
Jos kuitenkin katsotaan päivämäärien ohi,
voidaan havaita mammutinjälkiä puolitoista metriä ihmisjälkien yllä.
Alla on lisää mammutinjälkiä.
Jättieläimet ja ihmiset ovat eläneet samalla akselilla vuosituhansia.
White Sandsin löydös auttoi ratkomaan esihistorian hämmentävän arvoituksen.
Amerikan jääkautisen megafaunan sukupuuton -
aikavälillä 13 000 - 11 000 eKr.
Arkeologit esittivät, että ihmiset metsästivät jättieläimet sukupuuttoon.
En tiedä yhtäkään metsästäjä-keräilijää, joka tuhoaisi ruuanlähteensä tietoisesti.
Siksi tuntui erikoiselta, että ihminen muka oli vastuussa -
megafaunan sukupuutosta.
Nämä jäljet osoittavat, että ihminen ja nuo eläinlajit elivät -
ainakin 10 000 vuotta yhdessä ennen sukupuuttoa.
Paljon parempi selitys jääkautisen megafaunan sukupuutolle -
on maailmanlaajuinen katastrofi, joka sattui noin 12 900 vuotta sitten.
Nuorempi dryas.
Yhtäkkiä maailman lämpötila laski ja merenpinta nousi.
Maailmasta tuli hyvin nopeasti äärimmäisen vaikea asuinpaikka.
Tuota aikaa nimitetään muinaiseksi maailmanlopuksi.
Pohjois-Amerikka kärsi eniten.
Tämä selittäisi megafaunan sukupuuton ja täkäläisen ihmishistorian suuret aukot.
Amerikan kansoittamistarina täytyy uusia kokonaan näiden todisteiden valossa.
Arkeologit alkavat uskoa, että ihminen saattoi elää täällä jo paljon aiemmin.
Tämä on pelkkä pintaraapaisu mahdollisiin löydöksiin.
Lounaisosia tutkittaessa löydetään yhtä vanhoja kohteita kuin White Sands.
Avasit ikään kuin menneisyyteen oven, josta kukaan ei ole kulkenut.
Paradigman muutos ei tapahdu hetkessä.
Todisteita kerryttämällä kumotaan vanhat uskomukset -
ja avataan silmät mahdollisuuksille.
Niin tapahtuu Amerikassa.
White Sandsin löydös on osa paljon suurempaa kertomusta.
Tuota maailmanlaajuista tarinaa olen tutkinut yli 30 vuoden ajan.
Mikäli haluamme valottaa unohtunutta ja kaukaista menneisyyttämme,
meidän tulee tähytä ajassa taaksepäin ja paljon pidemmälle kuin koskaan.
Täällä Amerikassa esihistorian aikajana ulottuu yhä kauemmas löytöjen myötä.
Uusia löydöksiä.
Niitä eivät seuraa pelkät arkeologit.
Kas niin, Keanu.
Graham.
Puhutaan menneistä.
NÄYTTELIJÄ
Miksi menneisyys kiinnostaa sinua?
No, muistan olleeni utelias pikkulapsena.
Varttuessani olen pohtinut perustavanlaatuista kysymystä.
"Keitä olemme?"
Omalla yli 30-vuotisella tehtävälläni minua on ajanut se,
että pyrin alkulähteelle.
Mille lähteelle? -Omalle alkuperällemme.
Sen aikajana… -On pielessä.
White Sandsin jäljet olivat siksi niin merkittäviä minulle.
Tuumin, että 23 000 vuotta on vasta alkua. Pääsemme sitäkin pidemmälle.
Minäkin aavistan samaa.
Tämä on pelkkä ensikatsaus kadonneeseen menneisyyteemme.
Amerikka on se paikka, jossa tuo kertomus aukenee.
Siinäpä jännittävä aate.
Mielestäni olet tehtävällä,
jonka tarkoitus on opettaa ja aikaansaada ymmärrystä.
Amerikoissa kiikastaa se,
että olemme unohtaneet kaikenlaista menneisyydestämme.
Minun roolinani on ollut se, että pyrin saamaan takaisin -
kadotetut muistot.
Noin nähtynä menneisyys kuulostaa jännittävältä.
Ehdottomasti. Menneisyys on minulle mysteeri.
Kyse on siitä, mitä emme tiedä.
Valtavia osa-aloja sekä mahdollisuuksia, joita ei ole tutkittu.
Niinpä.
Meidän on etsittävä aineistoa paikoista, joita emme ole tarkastelleet aikaisemmin.
Jääkaudella Pohjois-Amerikan pohjoisosa oli jäätynyt autiomaa.
Tropiikin lähettyviltä meidän kuuluisi etsiä.
Päiväntasaajan läheltä: sieltä missä on lämmintä, mukavaa ja asuinkelpoista.
Kenties muuan laajalta tienoolta, jota pidettiin arkeologisesti tyhjänä.
Nyt siellä on alkanut paljastua ihmishistorian hämmästyttäviä saloja.
Tämä on Amazon.
Yli kuusi miljoonaa neliökilometriä maata, joka jää yhä sademetsän lehväkaton alle.
Tuo valtaisa maa-alue on suunnaton arvoitus,
joka piilee ihmishistorian sydämessä.
Vähitellen olemme alkaneet käsittää, kuinka valtava tuo arvoitus onkaan.
Vuosikymmenien ajan arkeologit uskoivat,
että Amazonia asuttivat ainoastaan pienet metsästäjä-keräilijäheimot.
Sellaisia asuu sademetsässä nykyäänkin.
Pidän vallitsevaa käsitystä kuitenkin vääränä.
Suuntaan Brasilian kaukolänteen, Acren osavaltioon.
Acrea peitti pitkään sankka sademetsä, kuten valtaosaa Amazonin jokialueesta.
Sitten laajaa metsikköä alettiin polttaa pois karjatilojen tieltä.
Amazonin sademetsässä käyminen on sekä riemastuttavaa että masentavaa.
Puita on raivattu huimalta maa-alalta.
Tälle nykypäivän katastrofille ei ole helppoa ratkaisua.
Raivaustyöt ovat silti johtaneet johonkin, mitä kukaan ei osannut odottaa.
Tapaan tri Alceu Ranzin.
MAANTIETEILIJÄ
Uransa alussa tuo paleogeograafikko tutki Amazonin jääkautisia eläimiä.
Hän näyttää minulle arvoituksen, jota ei ole vieläkään ratkottu.
Vuoristorata!
Jatkuvaa hävitystä ei voi olla näkemättä täältä ylhäältä.
Täältä näkee raivauksen mittakaavan. -Paljon on tuhottu.
Koko metsä on kadonnut 20 vuoden kuluttua.
Hakkuu on tosin valottanut hieman erästä suurta mysteeriä.
Vuonna 1986 tri Ranzi lensi tämän alueen yli -
ja näki jotain odottamatonta.
Olin tulossa Rio Brancoon kaupallisella suihkukoneella.
Istuin ikkunapaikalla.
Tällä tavalla ympäristöä katsellessani näin suuren kehän.
Luoja, mitä ihmettä?
Suihkari lensi niin nopeasti, että kehä katosi näkyvistäni.
Myöhemmin tri Ranzi käsitti nähneensä vilaukselta jotain,
mitä ei pitäisi olla olemassakaan Amazonia koskevien käsitysten mukaan.
Läpimittaa on jopa 300 metriä. Valtavia geometrisiä muotoja,
jotka muodostuvat ojista ja multakasoista.
Nyttemmin ne tunnetaan geoglyfeinä.
Aivan upeasti suunniteltuja. -Sekä isoja.
Valtaisiakin vielä. -Todella valtavia.
Todella kauniita.
Näen tuolla neliön, jota ympäröi soikio.
Tuolla on toinen.
Niitähän on kaikkialla. -Niin on.
Tuollakin.
Sekä tuolla.
Uskomatonta.
Täydelliset muodot näkyvät ainoastaan ilmasta käsin.
Luomusten takana olivat silti ihmiset, joilla oli jalat tukevasti maassa.
Tämä herättää minussa syvää kunnioitusta.
Miten rakentajat tiesivät, miltä kuviot näyttäisivät ylhäältä?
Voimakas kokemus.
Olen käynyt temppeleissä, pyramideilla ja pyhäköissä kautta maailman.
Tämä herättää erityisen tunteen.
Todella erityisen.
Olen liikuttunut.
Minä katselen nyt jotain majesteettista.
Aivan kuin vedettäisiin verho Mona Lisan edestä.
Yhtäkkiä näin jotain minulle uutta, ja sillä oli valtavan tunteikas vaikutus.
Aivan kuin muinaiskansa puhuisi minulle.
"Katso mihin kykenimme. Älä aliarvioi meitä.
Olimme tiedemiehiä."
Mitä arkeologit sanoivat, kun kerroit tästä ilmiöstä ensi kertaa?
Ensin vastasi kuulu arkeologi.
Näytin hänelle noista kuvan.
Hän kysyi: "Amazonistako tämä on? Sehän on mahdotonta."
Miten valokuva muka on mahdoton?
Pyysin häneltä apua sen selittämiseen.
Todisteet ovat kiistattomia ja Länsi-Virginian kokoisella alueella.
Aluksi kumpareita pidettiin puolustusvalleina.
Sodankäynnistä ei ole näyttöä.
Ojat ovat kumpujen sisällä, joten vallihautoja ne eivät ole.
Eikä niissä asumisestakaan ole näyttöä.
Amazonin geoglyfit herättävät väistämättäkin spekulointia.
Niiden luojilta ei jäänyt asiakirjoja, joissa kerrottaisiin syy rakentamiseen.
Kuinka monta arvioit noita olevan koko alueella?
Tuhansittain. -Vai niin.
Herää monia kysymyksiä: kuinka vanhoja kuviokaivannot ovat?
Ovatko ne vanhempia vai nuorempia kuin ne kätkenyt sademetsä?
Kuinka suurella työjoukolla ne luotiin alun perin?
Entä millä keinoin työntekoa ohjattiin?
Luomus ei ole uusi. Rakentajat osasivat asiansa.
He olivat kokeneita.
Tahtoisin tietää, mitä heidän mielessään pyöri työn lomassa.
Niinpä. -Vaivaa nähtiin valtavasti.
Geoglyfirakennelma on kutkuttava mysteeri, jonka kanssa painivat lukuisat tutkijat.
Maan kamaralla tapaamme professori Martti Pärssisen,
arkeologin ja antropologin Helsingin yliopistosta.
Hän on etsinyt vastauksia tri Ranzin rinnalla kaksi vuosikymmentä.
Käsillä on selvästi valtaisa ilmiö.
Ei mitään pientä. Ilmiö osoittaa geometrian tuntemusta.
Työhön täytyi sisältyä korkean tason järjestelykykyä.
Uskon niin, sillä monet kuviot ovat mutkikkaita.
Todella.
Työ oli pakko suunnitella ja järjestellä ennalta käsin.
Satoja geoglyfejä tutkittuaan professori Pärssinen löysi avaintodisteen.
Se viittaa rakentajien yhteiskuntamuotoon.
Monet geoglyfeistä ovat muinaisten teiden yhdistämiä.
Alue on täynnä teitä.
Metsästäjä-keräilijät eivät rakenna teitä.
Niille ei ole tarvetta.
Sellaiseen vaaditaan yhteiskunta, jonka ajattelu on paljon edistyneempää.
Vaatimuksena on myös vuorovaikuttaminen.
Kyseessä on mutkikas yhteiskunta.
Moista ei taidettu odottaa Amazonilta. -Tämä tuli meille täytenä yllätyksenä.
Tutkiakseen rakentajia lisää -
professori Pärssisen ryhmä on kaivanut geoglyfien ympäristöä.
Tämä kaivanto on nimeltään Tequinho.
Mitä kaivannoista on löydetty arkeologisessa mielessä?
Tequinhosta olemme löytäneet 40 000 saviastiapalasta.
Palat olivat noin 2 000 vuotta vanhoja.
Itse rakennelma on noin 2 500 vuoden takainen.
Saviastiat olivat yllättävän hienostuneita.
Valtaosa niistä oli korkealaatuista polykromikeramiikkaa.
Se tarkoittaa edistynyttä valamista.
Yleensä polykromikeramiikkaa pidetään sivistyksen tunnuksena.
Monivärinen savi oli odottamaton kytkös.
Eräs kaukainen kulttuuri tunnetaan geometrian taidoistaan.
Antiikin Kreikka.
Yleensä historiantutkijat väittävät, että kreikkalaiset loivat geometrian.
Sitä käsitystä on syytä harkita.
Olet oikeassa.
Tämä geoglyfikulttuuri on peräisin samalta ajalta -
kuin se Kreikan arkeologinen ajanjakso, jota kutsutaan geometriseksi kaudeksi.
ANTIIKIN KREIKKA JA AMAZON
Kaksi kaukaista kulttuuria loi geometristä taidetta -
ja tuotti saviastioita samoihin aikoihin.
Se ei vaikuta sattumalta.
On kiehtovaa nähdä samanaikaista kehitystä erillisissä kulttuureissa.
Tismalleen.
En väitä Kreikan ja Amazonin olleen yhteydessä.
Olivatkohan molemmat perineet tietonsa paljon vanhemmalta sivilisaatiolta?
Taivalsiko tuo kansa Maata entisaikoina ja jätti jälkeensä tiedonjyviään?
Arkeologia selittää asian näin.
"Meillä kaikilla on sama ihmismieli, joten teemme lopulta samoja asioita."
Samanaikaiset luomukset huomattavan välimatkan kera -
selittyvät yhteisellä neurologialla.
Sitä selitystä en niele.
Kuvioiden perusteella on selvää, että taustalla piili jotain.
Ei tällaista putkahda yhdessä yössä.
Kuinka kauas olette ajoittaneet tämän seudun esihistorian?
Entä olivatko nämä paikat todistettavasti erityisiä ennen geoglyfien rakentamista?
Oikein hyvä kysymys, sillä metrin syvyyteen kaivettuamme -
vastaan ei enää tullut saviastioita.
Sitten huomasin puuhiilikerrosten jatkuvan.
Kaivoimme yhä syvemmälle.
Sitten aloimme ottaa radiohiilinäytteitä.
Lopulta saimme selville, että monet näistä kohteista -
oli perustettu jo 10 000 vuotta sitten.
Jestas, syvällä menneisyydessä.
Täsmälleen. -Kiehtovaa.
2 500 VUOTTA SITTEN
Siis 10 000 vuotta sitten eli pian jääkauden päättymisen jälkeen -
näillä samoilla kohteilla saattoi jo olla suurta merkitystä niissä käyneille.
Hyvää lisätietoa.
Tavallaan katselemme siis maahan liittyvän kytköksen -
viimeisintä ilmentymää eli hyvin pitkäjänteistä projektia.
Meillä on todisteita hienostuneesta alkuperäiskansasta,
joka toimi kehittyneen sivilisaation tavoin.
Tämä on mullistava tutkimus ihmishistorian käsityskykymme kantilta.
On luotava uusi käsitys muinaisesta Amazonista -
ja antiikin sivilisaatioista.
Tämä on yksi jännittävimmistä löydöistä viimeisen sadan vuoden ajalta.
Todella erityistä.
Työ on vasta alkutekijöissään.
Tietoomme tuli ilmiö, josta emme tienneet 20 vuotta sitten.
Kysymys kuuluu, montako niitä on. Kuinka paljon rakennelmia on olemassa?
Pelkästään Acren seudulta on löydetty yli tuhat geoglyfiä.
Professori Pärssinen kasvattaa tuota lukua 13 kilometrin päässä lentokentästä.
Fazenda Cipoal -nimisen geoglyfin lähellä sijaitsee tutkimatonta metsää.
Tutkimustuloksemme rajoittuvat tuohon metsänreunaan.
Nyt tutkimme sieltäkin.
Tutkimusryhmä tukeutuu laitteeseen, jolla pystyy näkemään puiden alle.
Lidariin.
Tällä järjestelmällä saamme karsittua kasvillisuuden pois -
ja saamme tuloksia niiden alta.
Siten näemme maastonmuodot tarkasti.
Lidarilla näkee latvuston alle hävittämättä yhtäkään puuta.
Sademetsästä ei tarvitse kaataa mitään.
Mukana on Fabio De Novaes Filho,
joka tarkkailee metsää lennokkikäyttöisellä Lidarilla.
Lennämme 80 metrin korkeuteen.
MAANMITTAAJA
Kuvatarkkuudeksi saamme noin 200 pistettä per neliömetri.
Sepä erinomaista. -Saamme kuvattua maastonmuodot tarkasti.
Laite ampuu lasersäteitä lehtien välistä ja havaitsee maanpinnan korkeuserot.
Saaduilla tiedoilla koostetaan maastosta 3D-kartta,
joka paljastaa poikkeavuudet.
Nämä lennokit mullistavat arkeologian.
Samalla kun ryhmä kurkistaa latvojen alle, minä tutkin toisenlaista kysymystä.
Miksi geoglyfit rakennettiin alun alkaen?
Kaivauksilla ei ole saatu vihjeitä geoglyfien luomisesta.
Täkäläisillä alkuperäiskansoilla on perimätietoa,
jolla valotetaan huikeiden rakennelmien merkitystä.
Tulin Jaco Sá -geoglyfille tapaamaan sen huoltajan.
Antônio Apurinã työskentelee Funaissa.
HEIMON EDUSTAJA
Brasilian alkuperäiskansan virastossa.
Apurinãt ovat kansaa,
jonka alkuperä on tiukasti sidoksissa luontoon ja maaperään.
Mitä mieltä apurinãt ovat noista rakennuksista?
Seison sellaisessa paikassa,
jota kunnioitan mitä syvimmin.
Meille se on pyhä paikka.
Sitä ei rakennettu sotimiseen eikä puolustautumiseen.
Se valmistettiin jonkin kulttuurisen ilmaisemiseksi.
Jollei kuvioilla ole käytännön tarkoitusta,
valtaisat rakennusponnistelut viittaavat korkeampaan merkitykseen.
Apurinojen hengelliset perinteet kätkevät vihjeen.
Meidän kansamme näkee tämän paikan -
ikään kuin Apurinã-heimolle kuuluvana kehänä.
Täällä tanssittiin ja kunnioitettiin edesmennyttä päällikköä, shamaania -
tai kylän kuollutta merkkihenkilöä.
Näemme tämän sellaisena paikkana, joka ottaa meidät vastaan -
sen jälkeen kun olemme poistuneet aineellisesta maailmasta.
Amazonin alkuperäiskulttuurit pitäytyvät tuossa näkemyksessä vielä nykyäänkin.
Kuoleman jälkeen sielumme lähtee matkalle, joka huipentuu tuonpuoleiseen elämään.
Samoin on ajateltu pitkin maailmaa.
Sielun kuolemanjälkeistä matkaa varten on valmistettu rakennuksia.
Mietitään vaikkapa pyramideja.
En tunne yhtäkään pyramidirakennelmaa,
jolla ei olisi jonkinlaista kytköstä käsitykseen kuolemanjälkeisestä matkasta.
Tämä näkyy erityisen selvästi Egyptin pyramideissa,
mutta yhtä lailla Amerikkojen ja Meksikon pyramideissakin.
Olikin kiintoisaa kuulla Antôniolta, että geoglyfit merkitsivät samaa niille,
jotka loivat ne lukemattomia vuosituhansia sitten.
Lentokentällä on aika selvittää, saatiinko havaittua -
lisää näitä pyhäkköjä latvuston alta.
Fabio, kerrohan mitä löysit. -Tutkimme alueen Lidarilla.
Näetkö nuo puut?
Näen.
Ja nyt…
Uskomatonta.
Tekstitys: Jouni Jussila