Ezek a hatalmas amazonasi szerkezetek…
ACRE RÉGIÓ, BRAZÍLIA
…gigászi emberi törekvéseket jeleznek.
De mennyi lehet belőlük?
Mit találtál?
- Látjátok a fákat? - Igen.
- És most a talaj. - Most levesszük őket.
Elképesztő.
Pärssinen professzor és csapata kilenc új geoglifát talált,
amiket az esőerdő lombkoronája rejtett.
Itt van egy lekerekített nyolcszög.
- Ez a nyolcszög úgy 100 méteres. - Száz méter az átmérője.
Az átmérője.
Hihetetlen. És senki nem tudott róla, míg a LiDAR-ral meg nem néztétek.
Senki sem tudott erről.
Így van. Elképesztő, mire képes ez a technológia.
Nézzük meg ezt az érdekes képződményt!
Ezek majdnem fedik egymást,
és úgy tűnik, hogy kapcsolódnak, talán épp más geoglifákhoz.
Ez egy út, mindkét oldalán töltéssel.
- Egy ősi út? - Ősi út, igen.
A nagy négyzet alakú sánchoz vezet.
- Igen. - Bámulatos.
Ha ezeket a geoglifákat ugyanakkor építették, mint a többit itt,
akkor az út egy virágzó, szervezett civilizációt jelez,
legalább 2500 évvel ezelőttről.
És van rá bizonyíték, hogy sokkal régebb óta lehetett itt.
Kiderült, hogy a helyszínek közül sokat már 10 000 éve is használtak.
2500 ÉVVEL EZELŐTT
Nem tudhatjuk biztosan, hogy ezek sokkal régebbi geoglifák rekonstrukciói-e.
De azt biztosan tudjuk, hogy volt emberi jelenlét a területen.
És ennek bizonyítékai több mint 10 000 évre nyúlnak vissza a múltba,
ami közel van az utolsó jégkorszak végéhez.
Bármilyen régiek is,
a méretük egészen elképesztő.
Ez felveti a kérdést: hány ember kellett, hogy megépítsék?
Százezrekről beszélünk.
Igen. Ténylegesen több százezer itt élőről.
Bámulatos.
Pärssinen professzor nem arra céloz,
hogy ennyi ember építette a geoglifákat.
Hanem hogy egy ilyen méretű populáció létezett itt hosszú távon,
ami biztosította és segítette a szükséges munkaerőt.
Az ismert geoglifák közelében
a LiDAR-csapatunk újabbakat talált, amikről senki sem tudott.
Mégis milyen felfedezésekre számíthatunk,
ha több száz kilométerre bemegyünk a sűrű esőerdőbe?
Ez teljesen átírta azt, ahogyan Amazóniát látjuk.
Ez egy olyan jelenség,
ami megváltoztatja az amerikai kontinens és a világ történelmét.
EMBEREK AZ EMBERISÉG ELŐTT AZ AMERIKAI KONTINENS
II. FEJEZET
Az amerikai kontinens történetébe bele sem kezdhetünk addig,
míg nincs teljesebb képünk arról, mi zajlott az Amazonas mentén
nem csupán 1000, de 10 000 vagy 20 000 vagy akár 30 000 évvel ezelőtt.
Visszább kell mennünk.
Nem zárkózhatunk el ezek elől a lehetőségek elől.
És erre a mélyebb történelemre találunk bizonyítékot
1600 kilométerre északkeletre Acrétől.
Eljöttem a Monte Alegre Nemzeti Parkba,
az Amazonas északi partjára.
Habár az Amazonas-medence lapos és fák borítják,
itt jellegzetes sziklaképződmények emelkednek a lombkorona fölé.
Dr. Christopher Davis régész és antropológus
éveken át vizsgált egy felfedezést, ami átírhatja a történelmet,
itt fent, az egyik hegygerincen.
Ez a Serra do Paituna…
a Blackwater-tó hegye…
egy magasba nyúló kőszirt,
amit látszólag ősi, festett képek díszítenek.
Köszönöm a túravezetést!
Egyértelműen körülvesznek minket ezek az elképesztő alkotások.
Mi vezetett a kutatásodhoz és a felfedezéshez?
Végzősként kezdtem régészettel foglalkozni.
És fogalmam sem volt, hogy vannak sziklarajzok Amerikában.
Teljesen megdöbbentett.
Ezeket a képeket piktográfoknak hívják.
Néhány elég egyszerű.
Talán egy kígyó csúszik a sziklák között.
Mások komplexebb geometriai mintákat ábrázolnak.
A nagy kérdés az, mikor festették őket?
A művek kora nem meghatározható.
Ezért dr. Davis és csapata más nyomokat keresett.
Jelenleg mennyi idősre becsülöd ezt a leletet?
Végeztünk itt egy ásatást.
Voltak elszenesedett fadarabok, főleg pálmafa és elszenesedett magok.
Találtunk bizonyítékot tűzre is.
Az eredmények igen váratlanok voltak.
A szénizotópos kormeghatározás alapján a legrégebbi dátum 13 200 évvel ezelőtti.
Bámulatos.
NAPJAINKBAN
A több mint 13 200 éves korával
az egyik legrégebbi alkotást nézzük, amit az amerikai kontinensen találtak.
Az utolsó jégkorszak idején készítették
olyanok, akik állítólag csak úgy hirtelen megjelentek itt,
az amazonasi vadon mélyén.
Képzelheted, hogy több ezer éve ez sokkal erősebb, élénkebb lehetett.
A képeket vörössel és okkersárgával festették,
és láthatóan tartósra tervezték őket.
Végeztem pár kísérletet, okkersárgával festettem a sziklára,
de lemosódik.
Kellett valami kötőanyag.
Kellett egy kötőanyag, mégpedig jó.
Úgy sejtjük, hogy fagyantával keverték,
és a gyanta borostyánszerűvé válik, de mégis tiszta marad.
Ez arra utal, hogy bárkik is alkották ezeket,
volt gyakorlatuk abban, hogyan fessenek ilyeneket.
És rájöttek, hogyan tehetik tartóssá a festéket.
Bizony. Ráadásul ehhez elő kellett készülni, és időigényes volt.
A leglenyűgözőbb számomra a sok kéznyom…
az a bensőséges emberi kapcsolat, amit a sziklarajzokon ezek kifejeznek.
Mintha azzal, hogy megérintették a falat,
a falon keresztül minket is megérintenek,
és üzenetet küldenek a jövőbe.
SERRANÍA DE LA LINDOSA KOLUMBIA
Amazónia nyugati részén még több őskőkorszaki rajz van.
Mint ez a bonyolult falfestmény Kolumbiában,
amin a 12 600 éves képek embereket ábrázolnak
jégkorszakinak tűnő teremtmények mellett.
Egy szemtanú beszámolóját látjuk
az emberi lények és a mára rég kihalt jégkorszaki megafauna együttéléséről.
SERRA DA CAPIVARA BRAZÍLIA
Ezek a rajzok Amazónia keleti részén még korábbra datálhatók,
több mint 25 000 évvel ezelőttre.
Vagyis 2000 évvel azelőtt, hogy vadászó-gyűjtögetők járták
az új-mexikói White Sandset,
Dél-Amerikai erdőiben már éltek emberek.
akik létrehozták ezeket.
Mégpedig sokan.
Ezzel fel lehetne tárni,
hogy mit is csinálhattak azok az emberek az amerikai kontinensen
abban a több tízezer évben,
amiről a régészek úgy vélték, akkor nem is élt ott senki.
Serra do Paitunánál dr. Davis egy dologban biztos.
Bárkik is voltak, és bármit is csináltak,
a sziklafestők hirtelen leálltak.
Az első emberek ebben a régióban itt jártak,
megfestették a képeket, és aztán 12 700 évvel ezelőtt
eltűntek.
Akkoriban elhagyatott volt ez a vidék?
Úgy tűnik.
Egy jó ideig. Több ezer évig.
Számomra a 12 700 évvel ezelőtti időszak igencsak jelentős.
A dátumoknál mindig van egy hibahatár.
De ez nagyon közel van a Felső-Dryas klímaanomália kezdetéhez.
Érdekel, van-e kapcsolat köztük.
A hőmérséklet akkoriban hirtelen lecsökkent,
a bolygón pedig nem várt tüzek tomboltak.
A tengerszint megemelkedett.
Még hallani ennek a katasztrófának a visszhangját…
Amazónia szájhagyományaiban.
Számtalan mítosz és legenda szól egy ősi kataklizmáról,
amiket még mindig mesélnek itt.
És van egy, amit különösen érdekfeszítőnek találok.
Az őslakos tiriyó nép szerint réges-régen az égi szellemek azt mondták a sámánnak,
hogy hamarosan szörnyű özönvíz jön majd
büntetésként az emberek gonoszságért.
Sokan hallgattak a figyelmeztetésre, és a Kantani-hegy tetejére menekültek.
De a legtöbben odavesztek az áradatban.
Az árvíz végül visszahúzódott, és a túlélők újrakezdhették az életüket.
Világszerte látjuk ezt. Volt egy aranykor.
Volt idő, amikor az emberek békében éltek egymással.
De aztán az erkölcsösség hanyatlani kezdett,
büntetésül jött a nagy özönvíz, egy globális pusztítás,
ami eltörölte őket a föld színéről.
Ennek a közös mítosznak a globális mivolta nem lehet véletlen.
Úgy vélem, ezek az ősi történetek lehetnek az utolsó megmaradt emlékeink
a nagyon is valós eseményekről, amik a jégkorszak vége körül történtek,
az özönvizek korában,
amit ősi apokalipszisnek nevezünk.
Egyre több bizonyíték utal rá,
hogy a Föld útját üstököstörmelék keresztezte.
A vita azon megy, hogy a törmelék több darabjának becsapódása
okozta-e a Felső-Dryas klímavészhelyzetet
12 800 évvel ezelőtt.
Ezt az elképzelést Felső-Dryas behatási elméletnek hívják.
Mind a déli, mind az északi féltekén
találtak ilyen fekete réteget a tudósok,
amikben nanogyémánt, platina és irídium nyomai vannak,
amik közeli kozmikus becsapódásra vagy robbanásra utalnak.
De itt, az Amazonasnál más bizonyíték is lehet ezekbe a falakba vésve.
Több, üstököst ábrázoló kép is van,
de van egy rész,
amin egy felfelé álló üstökös látható.
- A csóvája lefelé van, a feje felfelé. - Igen.
Az üstökös felett pedig a nap képe van.
Ez zavarba ejtett, mert normál esetben az üstökösöket nem lehet látni,
míg le nem megy a nap.
A legtöbb üstökös jól kivehető a csóvája miatt,
általában a lenyugvó nap felett, amitől távolodik.
Fényes nappal lehetetlenség lenne üstököst látni a nap alatt, igaz?
És ez adott egy ötletet: mikor lehet fordítva látni egy üstököst
naplemente előtt?
Talán napfogyatkozáskor.
Ezért megnéztem egy csillagászati szoftverrel,
és volt egy napfogyatkozás, ami 13 027 évvel ezelőtt történt.
Igen.
És volt egy üstökös a nap közelében.
Ha egy napfogyatkozás miatt elsötétült a nap,
hirtelen láthatóvá vált ez az üstökös,
és a feje felfelé, a nap felé lett volna.
Szóval ezt látjuk ezen a rajzon?
Úgy tűnik, ezt ábrázolja.
Rögzítheti ez a rajz az üstököst, ami sokak szerint szétesett,
a darabjai eltalálták a Földet, előidézve a Felső-Dryast?
Az ősök szerintem kaptak figyelmeztető jeleket az égből.
Észrevették, hogy valami megváltozott a mennyben,
és talán lefestették a jövendő apokalipszis első jelét.
Az időpont egybeesik azzal, amikor az emberek elhagyták ezt a sziklát.
A régészek nem szeretnek spekulálni, de mégis erre kérlek.
A Felső-Dryasnak lehetett köze az aktivitás hirtelen megszűnéséhez?
Nem lehet figyelmen kívül hagyni, mert pont ugyanarra az időszakra esik.
Személy szerint te hogy értékeled
a rajzok alkotóit?
Hogy képzeled el őket?
Elég nehéz elképzelni, mekkora bátorság kell ahhoz,
hogy egy új környezetbe jöjjenek. Hiszen ők úttörők voltak.
De hogy kerültek ide ezek az úttörők?
2015-ben váratlan dologra bukkantak az ezt vizsgáló tudósok.
Rájöttek, hogy egyes őslakos amazóniai törzseknek
egy bizonyos DNS-markere egyezik
a Csendes-óceán másik felén élőkével.
ÚJ REJTÉLY AZ ŐSLAKOSOK KÖRÜL
Az, hogy ezt megtaláltuk az amazonasi esőerdők távoli törzseinél
és Pápua Új-Guineán, Tajvanon és Ausztráliában,
erőteljesen arra utal, hogy közvetlenül keltek át
a Csendes-óceánon.
Ennél is meglepőbb, hogy hol nincs ez a DNS-marker.
Észak-Amerikában sehol nem található meg.
Ha a kontinenst csak szárazföldön népesítették volna be,
ez a DNS-marker jelen lenne Észak-Amerikában
és Dél-Amerikában egyaránt.
Sőt mi több, ez a DNS-marker nagyon régi, legalább 10 000 évre vezethető vissza.
Senki sem lehetett volna képes átkelni a Csendes-óceán
egyik oldaláról a másikra 10 vagy 11 000 évvel ezelőtt.
Hogy ez mégis megtörtént, a feje tetejére állít mindent.
Ha valahol a földön van nyom arra,
hogy kik keltek át régen az óceánon…
akkor az itt lesz.
A világ egyik legtávolabbi lakott szigetére jöttem…
3700 kilométerre nyugatra Dél-Amerikától
és 4200 kilométerre keletre Tahititől.
Holland felfedezők bukkantak erre a kis földdarabkára 1722 húsvét vasárnapján…
CSENDES-ÓCEÁN
…elveszve a Csendes-óceán közepén.
Ezért Húsvét-szigetnek nevezték el.
Meglepve tapasztalták, hogy a szigeten élt
egy népcsoport, akik ma Rapa Nuinak hívják az otthonukat.
Nézzünk csak rá a térképre!
Ott ücsörög a Csendes-óceán közepén
ez az aprócska földdarab.
És az első rendkívüli dolog, ami felmerül vele kapcsolatban:
hogy találták meg az emberek?
Hogy került egyáltalán bárki a Húsvét-szigetre
a Csendes-óceán hatalmas pusztaságában?
Az az óceánon átívelő DNS-darabka meggyőzött:
a sziget lehet a kulcs, hogy megpróbáljam rekonstruálni
a jégkorszak egy elveszett civilizációjának történetét.
Miért?
Ezek miatt.
Hatalmas megalitikus szobrok, amik a táj fölé magasodnak…
és amiről Rapa Nui manapság híres.
Csendes-óceán-szerte
több sziget is otthont ad bámulatos megalitikus szerkezeteknek.
Habár itt találhatók a legnagyobb koncentrációban ilyen szobrok.
A szigeten élők moainak nevezik őket.
Több mint 1000 van belőlük…
egy távoli sziklán, ami kisebb mint Washington D. C.
Sok egymás mellett áll a parton, és a sziget belseje felé néz,
de több látszólag véletlenszerűen van elszórva,
mintha egy gigantikus projektet félúton abbahagytak volna.
A Húsvét-sziget számomra a föld egyik legvarázslatosabb helye.
A nagy moai szobrok,
ezek a vulkáni tufából kivájt emberi alakok.
Egy olyan rejtéllyel szembesítenek minket,
amit meg kell magyarázni.
Kik faragták ki ezeket a hatalmas szobrokat?
Mit akartak elérni,
és miért öltek ennyi energiát bele?
Ezekre a kérdésekre még nincs határozott válasz, csak spekulációk.
A tudásunkban tátongó űr elsősorban a kívülállók okozta
pusztításnak tulajdonítható.
A 19. század során
Rapa Nui népét megtizedelték
a rabszolgatartók és a betegségek.
A kevesek, akik túléltek,
ilyen föld alatti lávaalagutakban kerestek menedéket.
Gyakran mondom, hogy amnéziás faj vagyunk,
és ez különösen igaz a Húsvét-sziget esetén
annak tragikus történelme miatt.
Mert attól a pillanattól, hogy a szigetre betette a lábát a nyugati kultúra,
beütött a baj.
Az emlékeket őrző véneket mind elvitték.
Néhány rabszolgát később hazatelepítettek, de halálos betegségeket hoztak magukkal,
amik kiirtották szinte az összes maradék szigetlakót.
Leo Pakarati őslakos dokumentumfotós,
akinek családja gondosan megőrizte Rapa Nui szájhagyományait
generációkon keresztül.
Ő sajnos pontosan tudja, mi veszett el
a rabszolgaság sötét korában.
Csak annyi emlék maradt fenn a Húsvét-sziget eredetéről,
ami túlélte a 19. századot.
Volt olyan pillanat a történelemben, amikor csupán 111-en voltunk a szigeten.
Óriási csapás.
Kulturális katasztrófa is,
mert sok ember kell, hogy fennmaradjon a tudás.
Kevés ember, kevés tudás.
És történelmünk nagy részét elveszítjük.
Mégis, a nyomasztó esélyek ellenére,
Rapa Nui megőrizte emlékeit
az apró sziget legérdekesebb rejtélyét illetően.
Mit mondanak a régi történetek a moaikról?
A moaik igazi neve te aringa ora o te Tupuna.
Őseink élő arca.
Így hívják őket.
Úgy véljük, a moai valódi személyt ábrázol.
És életében ez a személy különleges, fontos volt.
Rapa Nui legendái szerint
ezeknek a fontos ősöknek állítanak emléket a moaik,
a rangjuknak megfelelő megkülönböztető jegyekkel.
Néhány moainak rövid füle van. Néhánynak hosszú. Ez miért van?
A különböző társadalmi osztályok miatt.
Néhány embernek volt ideje hosszú fülbevalóra.
Hosszú körmük is volt. Ez a társadalmi osztályt jelöli.
Vagyis a moaik hosszú ujjai valójában körmök?
Hosszú ujjaik vannak,
és néhány moainak nagyon hosszú, ívelt körme is van.
Lehetetlenség nem párhuzamot vonni
máshol talált hasonló, ősi szobrokkal.
Celebesz szigetén Indonéziában
4000 éves megalitikus alakok fogadnak feltűnően hasonló testhelyzetben
és hasonló kéztartással.
A világ másik felében, Törökországban is
van egy szobor, az Urfai férfi, ami a jégkorszakra datálható,
és ami hasonló testhelyzetet mutat, keze a hasán pihen.
Ugyanilyen érdekes párhuzamot vonhatunk szintén Törökországban,
Göbekli Tepe tíztonnás, megalitikus oszlopaival.
Ezek az oszlopok 11 600 évesek.
Az időn és téren átnyúló hasonlóságok
utalhatnak egyetlen közös ősi kultúrára,
ami örökül hagyta eszméit, hogy azt az eljövendő népek fejezzék ki?
Nincs magyarázat ennek az ábrázolásmódnak az eredetére.
De Rapa Nui legendái szerint
a moaik nemcsak megalitikus emlékművek,
de spirituális erőt is közvetítenek az őseiktől…
energiát, ami manaként ismert.
Mesélj a manáról!
A mana nagyon fontos.
A mana az energia.
Minden embernek van.
Minden kőnek, a világegyetem minden elemének van manája.
Szóval a moaik manával vannak felruházva?
Igen. Ha valaki meghal, a családja moait készíttet azzal a szándékkal,
hogy az elhunyt lelke, manája, szelleme beleköltözzön a moaiba.
De érdekes módon a mana csak akkor kezd áramlani,
ha a moai a helyére kerül, és teljesen befejezik.
Abban a pillanatban, amikor a moai az emelvényre kerül,
a tupunának, az ősöknek először lyukat vájnak a szemek helyén,
majd korallból készítik el a fehér részt,
és néha obszidián vagy más kő alkotja a szemet.
Innentől kezdve már nem moai,
hanem Aringa ora o te Tupuna. Őseink élő arca.
- Amint szeme lesz? - Szeme.
És az emelvényről, az ahuról
a moai a falu irányába néz, és védelmezi a családot.
Ez a moai rendeltetése.
A moai egyértelműen szent dolog a rapanuiknak.
De eredetileg is ők faragták a szobrokat?
Vagy már itt voltak a moaik?
Ha így volt, újra kell gondolnunk a teljes idővonalat
Rapa Nui benépesülését illetően.
Vegyünk most egy alternatív lehetőséget,
amelyben hajósok egy kicsi, de fejlett csoportja fedezte fel először a szigetet
sokkal régebben, mint az jelenleg elfogadott.
A genetikai vizsgálatok alapján tudjuk, hogy Rapa Nui népe
a nagy, ősi hajósoktól, a polinézektől származik.
A polinézek elképesztően fejlett hajósok és tengerjárók voltak.
A Csendes-óceán sok részén letelepedtek
a 3000 évvel ezelőtti nagy polinéz terjeszkedés idején.
A legrégebbi itteni települések szénizotópos kormeghatározása szerint
Rapa Nui az egyik legutolsó sziget volt, amit úgy 1100 évvel ezelőtt értek el.
Egy új tanulmány állítja, az első emberek annál is később,
csupán 800 vagy még kevesebb éve érkeztek.
És mégis, egy más, korábbi eredettörténet darabkái,
amik ellentmondanak a régészeti idővonalnak,
tartják itt magukat.
Megtiszteltetés, hogy láthatom ennek ünneplését.
A legendák egy Hivának nevezett őshazáról mesélnek,
a nagy szigetről, amit elpusztított az özönvíz,
és ami menekülésre késztette az őseiket.
Ezen beszámoló szerint Hiva nagy királyát, Hotu Matu’át
figyelmeztették, hogy szigetországán szörnyű árvíz fog pusztítani,
és örökre elmerül.
Egy látomástól vezérelve hét kiválasztott emberét elküldte tengerjáró kenukban
a felkelő nap irányába, hogy keressenek új hazát.
Miután heteket töltöttek a tengeren, biztonságban elérték Rapa Nui szigetét,
ahová később követte őket Hotu Matu’a és népük több száz tagja,
hogy újraalapítsák civilizációjukat.
Itt is megvan a nagy özönvíz és a felfedezés legendája,
és fel kell tennünk a kérdést: „Megtörtént ez?”
Vissza kell mennünk a jégkorszak végére,
hogy akkora árvizet lássunk, ami elsüllyeszthet egy egész szigetet.
Az elsüllyedt sziget neve, Hiva,
a rapanuik nyelvén azt jelenti, távoli föld,
azt sugallva, hogy a polinézek nem ismerték azt a területet.
De a hatalmas katasztrófa után egy hétfős csoport érkezése
az ókori világban mindenhol ismert legenda,
a mezopotámiai apkallutól
az egyiptomi hét bölcsön át
az indiai hét risiig.
Ezek a történetek gyakran szólnak az özönvizet túlélő kis csoportról,
akik egy távoli vidékre érkeznek a káosz közepette,
a civilizáció újrakezdésének céljával.
Véletlen lenne? Lehetnek valós események emlékei ezek az eredettörténetek,
amiket sok ősi kultúra tapasztalt meg világszerte?
Hotu Matu’a és Hiva legendája épp a dátumot nem tartalmazza.
Emiatt felmerül bennem a kérdés,
hogy mikor népesült be a Húsvét-sziget.
Nem vitatom a polinéz terjeszkedést.
Nem vitatom, hogy a Húsvét-sziget mai népe
polinéz gyökerekkel rendelkezik.
De élhettek itt korábban emberek?
Még a moaik sem segítenek megválaszolni ezt a kérdést.
A tipikus moait egy viszonylag puha anyagból, tufából faragták,
ami egyfajta megkövesedett vulkáni hamu.
Nem lehet meghatározni a korukat.
Közvetlen bizonyítékok hiányában
a hatalmas szobrok keletkezési idejét illetően,
a régészek a szerves anyagok kormeghatározására támaszkodnak,
amik a moaikat tartó ahu emelvényekbe ágyazódtak be.
Például
úgy becsülik, hogy Ahu Nau Nau 400-900 éves lehet.
400-900 ÉVVEL EZELŐTT
A történészek úgy vélik, ekkortájt kezdték a sziget lakói a moaikat faragni.
De ha ez igaz lenne,
az azt jelentené, hogy néhány évszázad után,
amikor egyszerűen és a szükséges készségek bármiféle nyoma nélkül éltek,
Rapa Nui népe hirtelen belefogott ebbe a gigantikus projektbe,
ami néhány évtizeddel az európaiak érkezése előtt véget is ért.
Sok emelvény igencsak elnagyolt a szobrokhoz képest.
És fel kell tennünk a kérdést,
hogy az emelvények valóban egykorúak-e a rajtuk álló szobrokkal?
Vagy lehetséges, hogy a szobrokat újraállították
a Húsvét-szigetre később érkezők,
tévútra vezetve minket a szobrok korát illetően
csak az emelvényekre alapozva?
Végül is, a történelem során sok tárgyat,
ami nagy kulturális értékkel bír, később elvittek,
és új helyen állítottak ki.
VELENCE
Velencében a Szent Márk székesegyház tetrarcháját
valójában Konstantinápolyban faragták 900 évvel azelőtt, hogy ide kerültek.
És a reneszánsz szökőkút a római Pantheon előtt
közel sem olyan idős, mint az egyiptomi obeliszk, amit tart.
Sok ilyen nagy szobrot költöztettek el, helyeztek át, tettek más pozícióba.
És szerintem nyitottnak kell maradnunk rá,
hogy a szobrok már ott voltak,
amikor az első polinézek megérkeztek.
És hogy az új telepesek mondhatni örökbe fogadták őket,
és beépítették a saját kultúrájukba.
Az Ahu Nau Nau alátámasztja ezt az elképzelést,
amiben egy már erőteljesen szétmállott moai fejet használtak alapkőként,
erre a célra újrahasznosítva.
Másik jelét, hogy a moaik régebbiek lehetnek, mint előzetesen gondolták,
egy kialudt vulkánnál találhatjuk.
Szinte minden szobrot itt véstek ki és formáltak meg.
Itt, a sziget délkeleti sarkán van egy kialudt vulkán,
a Rano Raraku.
Meghökkentő látványt nyújt.
És a lankáin több száz részlegesen elkészült moai maradványai találhatók.
Ez tényleg a világ egyik legrejtélyesebb helye.
Majdnem 400 moai van szétszórva a vulkánnál…
különböző készültségi fokokban.
Sok épp csak kikandikál a földből,
zömök törzsük mély üledékbe ágyazódik.
Ez a lerakódás lehet földcsuszamlás, sárlavina vagy cunami eredménye.
És bár van, amelyik megdőlt, a szobrok többsége áll,
nem véletlenszerűen felborultak, ahogy az ilyen eseményeknél várnánk.
Szóval mi történ itt valójában?
Az üledék évszázadokon át elfedte a bizonyítékot.
Mígnem 1914-ben megkezdődtek a régészeti ásatások.
Ahogy ezen a fényképen is látszik, néhány moainak nemcsak feje és válla van,
de mélyen a hegyoldalba beágyazódva teljes törzse is.
Ezt a felfedezést teljes egészében csak 1950-ben fedte fel a világnak
a híres etnográfus, Thor Heyerdahl.
Thor Heyerdahl elképesztő ember volt.
Szerencsés vagyok, hogy többször is találkoztam vele.
Nem félt szembemenni a hagyományokkal.
Meg volt róla győződve, hogy van pár hiányzó darab
múltunk történetében.
És megpróbálta megmutatni nekünk, hogy még az őskorban is,
az emberek olyasmikre voltak képesek,
amiket hajlamosak vagyunk sokkal későbbi korokhoz társítani.
Mint ez a titokzatos moai projekt.
A régészek szerint az utolsó moait úgy 400 évvel ezelőtt faragták.
De valószínűtlennek tűnik egy ennyire kis szigeten,
hogy ilyen óriási mennyiségű üledék halmozódjon fel körülöttük
mindössze ennyi idő alatt.
Nincs rá bizonyíték, hogy szándékosan temették el a moaikat.
Van más magyarázat?
Lehetséges, hogy az üledékképződés eredményét látjuk,
ami nem több száz, hanem több ezer évig tartott?
Mi a gond ezzel az elmélettel?
Nincs rá bizonyíték, hogy akkoriban éltek volna itt emberek.
Vagy mégis?
A feliratot fordította: Makatura Judit