Når man træder ind i Månens Tempel…
…mødes man ved indgangen af en slange.
Hugget ind i klippevæggen.
Dens glinsende krop synes næsten levende.
Ikke nogen let opgave, for det betyder, at klippen blev skåret væk, -
så kun slangen står tilbage i relief.
Når man går dybere ind, dukker flere gådefulde figurer op.
Alt sammen skåret ud i klippen.
Det er en ganske særlig atmosfære.
Støvfnug fanget i lyset, som skinner ned fra hullet i loftet.
Det rammer en perfekt udhugget blok, som tydeligvis er skabt af mennesker.
Stensoklen er, som slangen, formet af selve klippen,
Den oplyses fra åbningen ovenover, som giver både sollys og måneskin.
Det er kendt som Månens Tempel, og måske mere rigtigt
som Amaru Markawasi, Slangens Hus.
Dette sære, udhuggede rum har en stærk aura.
Det menes, at inkaerne brugte rummet til frugtbarhedsritualer.
De håbefulde efterlod ofre til Månens gudinde, Mama Quilla, Viracochas datter.
Stedets stilhed og kølighed.
Det får sindet til at fokusere på en måde, som jeg mener
må være bevidst udtænkt, ikke opstået ved et tilfælde.
De, der skabte dette hellige kammer, er næppe de samme,
som dem, der opførte de gyldne templer, som inkaerne er berømte for.
Det er, som om inkaerne byggede ydermurene for at markere det
og dermed vise respekt for noget, de fandt, men ikke selv skabte.
Er det et andet folks værk?
En ældre kultur, der forstod at forme sten på fantastiske måder?
Ancient Apocalypse AMERIKA
KAPITEL IV
Jeg er på en skråning over Cusco i Peru.
Her ser jeg på en meget gammel teknik til at forme sten, kaldet Hanan Pacha.
Vi står med et mysterium i flere lag, og for at løse det mysterium,
skal vi se på forskellige stilarter, som nogle gange findes i samme gade.
Alle andre steder i verden ville det ses som bevis på forskellige kulturers værk.
Midt mellem Månens Tempel og Sacsayhuamans store megalitter
liggerer et anden af Den Hellige Dals vigtige steder.
Her synes de at have anvendt samme gamle teknik til udformning af sten.
Q'enqo.
Q'ENQO
Quechua-navnet betyder "labyrint".
Og jeg forstår hurtigt hvorfor.
Når man begiver sig ind i stedet hjerte ad en snoet sti,
ledes man til eftertænksomhed.
Q'enqo er i bund og grund et sted, hvor individet er alene.
Man er omgivet af en mystisk atmosfære.
Omgivet af stilhed.
Det er et netværk af udhuggede gange.
Underjordiske korridorer.
Og noget, der ser ud til at være altre, hugget ud af grundfjeldet.
Det hele fører til et amfiteater.
Her møder Jesus Gamarra mig igen og deler ud af sin viden.
Har inkaerne selv stået for noget af det håndværk, vi ser i Q'enqo Chico?
Nej.
Skønt der er små indikatorer på inkaernes tilstedeværelse
som små sten og muddersamlinger,
er de altid respektfuldt indføjet i Hanan Pacha-byggeriet.
Man har næret stor hengivenhed for det.
Det ses ved, at de har omgivet det
med meget præcise og respektfulde konstruktioner af mindre dele.
Ældgamle udhuggede klipper omgivet af grovere stenarbejde
som jeg så uden for Månens Tempel.
Det er et sammensurium af stilarter, som vi ser ved mange af Perus hellige steder.
Som i Machu Picchus glat udhuggede ceremonielle Intihuatana-sten.
Den ser også ser ud til at være omgivet af senere inkabyggeri.
Måske for at fremhæve og ære stedet som helligt.
Det kan forklare den stensammensætning, som vi ser
i både Cuscos og Sacsayhuamans mure.
Det, som Jesus Gamarra betegner som senere stenblokke, der er bygget over
de måske meget ældre, glatte sten.
Uanset hvornår disse blokke blev udformet, så er spørgsmålet: Hvordan?
Er det det fingeraftryk af en glemt oldtidsteknologi?
Jesu forskerkollega, Jan Peter de Jong, mener, at der er spor
ved Sacsayhuaman af, hvordan stenen blev udformet.
Jan, du har ført mig til denne tunnel med skinnende vægge. Hvad hedder stedet?
Her kaldes det Chincana Chica.
Det betyder "stedet, hvor man farer vild".
Vi kan se grundfjeldet her, men tunnelen er tydeligvis menneskers værk.
Er det karakteristisk for den ældste byggestil her, at man former grundfjeldet?
Ja. Et kendetegn på Hanan Pacha-stilen er, at stenen bearbejdes med formteknologi.
Man kan se, at de har arbejdet med stenen, som om den var blød.
Alt muligt blev presset ind i klippen.
Med "formteknologi" mener du blødgørelse af stenen
hvorefter formen trykkes ind i stenen?
Vi mener, at stenene var bløde på byggetidspunktet.
Hvordan blev de blødgjort?
Jan mener, at tunnelens vægge er nøglen til mysteriet.
Vi kan se et tydeligt genskær i tunnelen.
Det skinnet som med en metallisk glans. Når man rører ved det, er det meget glat.
Vi mener, at det blev behandlet med varme, som skabte et lag uden på stenen.
Derfor skinner det.
Geologer kalder dette forglasning.
-Hvor kraftig varme er der tale om? -Forglasning betyder "at gøre til glas."
Det kræver 1400 grader celsius.
Det er en voldsom varme.
Vi ved ikke, hvordan de gjorde, men vi ved, at de gjorde det.
Man må spørge sig selv:
"Er varmekilden forklaringen på det sære sammensmeltede udseende,
vi ser på megalitterne i Sacsayhuaman?"
Skeptikere vil sige, at tunnelens skinnende udseende
skylde, at folk gnubber mod væggene. Hvad siger du til det?
Mange siger selvfølgelig:
"Det skylde alle de hænder, der rører ved tunnelens vægge."
Men det ses også i loftet og i hele tunnelen.
Det giver ingen mening at sige, at de har rørt alle de steder samtidig.
Hvad med den forklaring, at det skyldes af vulkansk aktivitet?
Vi har ingen vulkaner her, så det er ikke en logisk forklaring.
For Jan er den eneste forklaring,
at vi ser resultatet af en ældgammel videnskabelig proces,
som blev udviklet af en civilisation før inkaerne.
Det er udført af oldtidsmennesker.
Vi kender ikke deres teknologi.
Når jeg ser på Sacsayhuaman, mener jeg at se aftryk af en glemt teknologi.
En glemt stenbearbejdningsteknik.
En færdighed, som vi ikke er mestre i dag, og som vi ikke har teknologi til.
Den konkrete teknologi forbliver et mysterium.
Jesus Gamarra mener, at den stærke varme,
som blødgjorde stenen, så den kunne formes og bearbejdes,
også hærdede den, da den størknede.
Når jeg ser på de meget gamle sten, så ser de nærmest moderne ud.
Hvordan tolker du det, vi ser?
Kun de dele, der er blevet bearbejdet med varme og udformning,
er bevaret helt intakte.
Resten føles meget ujævn.
Det skyldes jo erosion ved forvitring.
Hvad er din forklaring på alt det her?
Her er meget mystik, som vi ikke kan forklare,
fordi det her stammer fra en fjern fortid.
Det er sket for tusinder af år siden.
Af og til må vi erkende,
at det, vi ser, er en umulig ingeniøropgave.
Umulig for os.
Det kræver, at vi er mere fordomsfrie
i vores opfattelse af oldtidens folk, end vi er nu.
Ifølge lokale traditioner, nedskrevet af de spanske erobrere,
var de avancerede byggeteknikker en del af en arv af viden,
som blev videregivet af skaberguden Viracocha.
Han lod sten blive fortæret af ild
og skabte fjerlette stenblokke, som kunne svæve på plads.
Det lyder som teorien om ekstrem varme.
Derfor interesserer jeg mig for de indfødtes traditioner,
der taler om, at stenene blev smeltet eller støbt sammen.
Lad os være åbne for den mulighed.
Disse spor af uforklarlige teknologier ses overalt i det gamle Perus højland.
Kan der være beviser på oldtidsvidenskab på den anden side af Andesbjergene?
Noget, vi også har overset i Amazonas' regnskove?
AMAZONAS i det nordøstlige Peru
Bare fordi de områder ikke er egnede til menneskelig beboelse i dag…
…betyder det ikke, at de ikke har været det tidligere.
Den forskning, som udføres, viser, at der er store hemmeligheder i Amazonas.
Vi ved nu, at menneske beboede Amazonas i oldtiden.
For mindst 25.000 år siden.
Det åbner for en bredere tidsramme, hvor en glemt civilisation kunne findes.
De muligheder, som vi skal undersøge
for at finde civilisationer, bliver dybere og længere.
Det synes, som om de første europæere, der udforskede Amazonas i 1542…
…kan have fået et glimt af efterkommerne af en sådan civilisation her.
Ekspeditionen blev ledet af eventyreren Francisco de Orellana
og beskrevet af en dominikansk munk, Gaspar de Carvajal.
De Carvajals optegnelse beskrev ikke den endeløse, ubeboede skov, vi ser i dag.
Munken beskrev et Amazonas med byer, beboet af dygtige folk.
"Et bebyggelse," skrev han, "strakte sig over omkring 21 kilometer."
Det er så lang som Manhattan.
Men da europæiske missionærer ankom et århundrede senere, så de ingen byer.
Historikere afviste De Carvajals beretning som fiktion,
der skulle imponere Spaniens konge, så han finansierede flere ekspeditioner.
Men nu hvor junglen afslører sine hemmeligheder…
…ser det ud til, at beretningen var sand.
Nye opdagelser i Amazonas tyder på, at der var en gammel civilisation her.
Ved at anvende LiDAR til at se gennem trætoppene i Bolivia i 2019…
…blev arkæologer forbløffede over at se menneskeskabte bygninger og veje.
Som følge af den forskning finder vi store bosættelser.
Som vi ved, er der en tradition for glemte byer i Amazonas.
"Byer" er det rette ord til at beskrive disse bosættelser.
Ud fra data og vores viden af eksisterende landsbyer i Amazonas
har forskere en idé om, hvordan bosættelsen Cotoca kan have set ud.
Byen var halvanden kilometer bred.
En metropol omgivet af kanaler og hævede veje.
Nogle førte ind til hævede terrasser, som måske rummede boliger.
I hjertet af byen lå en stor pyramidehøj, som nok var centrum for ceremonier.
Og byen så ud til at have været forbundet
med mindst tre lignende bosættelser ved kilometerlange hævede veje.
Vi ved ikke meget om dem, der boede i denne by.
Men vi ved, at der skjult under trætoppene findes flere byer. Mange flere.
Arkæologer har har samlet beviser på det, de kalder en glemt dal fuld af gamle byer.
Midt i Amazonas i Ecuador.
I det vestlige Amazonas, har arkæologer for nylig fundet det,
der ser ud til at være flere bosættelser
forbundet af 2500 år gamle veje.
Ligesom de geoglyffer, jeg så i Brasilien.
At skabe store byer. At skabe geoglyfferne i Acre State.
Det var ikke noget, man anså for muligt for Amazonas' jæger-samler-samfund.
Men det var det.
Stadig flere og flere af disse gamle bosættelser bliver opdaget.
Det tyder på en udbredt civilisation i Amazonas.
Den kan have haft en befolkning på op til 20 millioner mennesker.
Vi erfarer nu, at Amazonas' historie ikke er, som vi er blevet fortalt.
Måske så de Carvajal virkelig store bosættelser i 1542.
Men hvorfor så europæerne så ikke de byer, da de kom hertil et århundrede senere?
Der er der en dyster forklaring på.
Da spanierne og portugiserne kom til Amerika, medbragte de sygdomme,
som europæerne var immune overfor, mens Amazonas' indfødte ikke var det.
En eventuel befolkning ville være uddød,
mens regnskoven generobrede deres byer.
Men vi finder ekkoer af den civilisation
i en myte om det vestlige Amazonas blandt Tucano-folket.
Tucano-folket har en myte om, hvordan deres forfædre
blev bragt til det område på en civiliseringsmission
i en slangekano, der sejlede gennem hele Amazonas.
Ifølge legenden blev denne anakonda-kano blev styret af et åndevæsen
og satte de menneskelige migranter af.
Kort efter kom Solens guddommelige datter til Jorden.
Hun bragte gaver i form af ild og værktøj samt viden om kunst og håndværk.
Hun og hendes overnaturlige venner gjorde området beboeligt for mennesker,
inden de vendte tilbage til himlen.
Det lyder meget som oprindelseshistorier, der fortælles over hele verden,
så jeg ser et fælles mønster her. De temaer dukker hele tiden op.
Et åndevæsen, der ankom i en båd.
Ligesom Quetzalcoatl i aztekernes myter.
Eller Hotu Matu'a, da han nåede Rapa Nui.
Eller Viracocha, der dukkede op af Titicacasøens vande efter en kaotisk tid.
Kunne denne Solens datter og hendes indsats for at befolke Amazonas
være knyttet den glemte civilisation, jeg har søgt efter?
I de peruvianske Andesbjerge skulle Viracocha have udført mirakler i sten.
Men her i Amazonas, hvor store klippefremspring er sjældne,
er bygninger af mindre holdbart materiale, som træ og jord, mere fremherskende.
Det, der er mindre klart, er hvordan det lykkedes dem
at gøre dette ugæstfrie sted til deres hjem.
Hvordan overlevede de enorme befolkninger?
Her i det, vi længe har ment, var ufrugtbar jord?
Hvis vi ikke får en indsigt i Amazonas-folkets evne
at brødføde befolkninger på millioner,
så får vi aldrig en forståelse af menneskets historie som helhed.
En forklaring findes i hjertet af den brasilianske regnskov nær Manaus.
Op fra selve Amazonas' jord dukkede noget frem.
En længe skjult hemmelighed er kommet frem i lyset.
Det er spor af en gammel videnskab, der kan forklare,
hvordan regnskoven kunne brødføde store bybefolkninger.
Angela Araujo er arkæolog.
Hun forsker i menneskets forhold til planter.
På det seneste har hun koncentreret sig om et mystisk fænomen.
Normalt er regnskovsjord ikke særlig frugtbar
eller egnet til landbrug.
Men ved bosættelser, både gamle og nye, har forskere har set noget forbløffende.
Selvregenererende områder
som de kalder terra preta eller Amazonas mørke jord.
Det er muld, som er mørk i farven sammenlignet med den omgivende jord.
På mystisk vis den indeholder bakterier, som konstant formerer og fornyer sig.
Det gør jorden frugtbar. Det er en slags magisk jord.
Og denne kraftfulde jord er blevet fundet over hele Amazonas,
hvor der er spor af mennesker.
Jeg møder Angela ved en nyopdaget bosættelse
for at se denne mørke jord.
Hvornår blev du først særligt interesseret i Amazonas mørke jord?
ANGELA ARAÚJO Arkæolog
I dag bruger vi også denne jord til landbrug i dette område.
Og pludselig stødte jeg på en forbindelse
mellem fortiden og disse befolkninger.
Jeg ville forstå hvorfor og hvordan
disse befolkninger var forbundet med den mørke jord.
Forskere har opdaget, at blandt de organiske elementer,
som findes i den mørke jord, uanset hvor gammel den er,
ses små keramikskår, som beviser, at mennesker har medvirket
til at skabe denne særlige jord.
Man har fundet prøver, som er mindst 7.000 år gamle.
Hvor store var de befolkninger?
Jeg kan ikke sige det med sikkerhed. men der er meget, som tyder på,
der var mindst tre millioner mennesker,
som boede i regionen Alto Rio Negro alene.
Tror du, at oldtidsfolket bevidst og dygtigt opfandt denne jord?
Eller opdagede de dens særlige egenskaber ved et tilfælde?
Jeg tror ikke, at det skete bevidst.
Jeg tror, at det, der skete, med så mange mennesker i området,
var, at der blev skabt så meget affald, at det dannede disse gavnlige forhold.
Det er en hønen-og-ægget-debat.
Jeg kan ikke undgå at se et paradoks her. På den ene side siger vi,
at der var store befolkninger i Amazonas.
Og det et tilfældigt biprodukt af deres tilstedeværelse, skabtes sort jord.
Samtidig siger vi, at den naturlige jord i Amazonas
ikke er frugtbare nok at brødføde store befolkninger.
Kan det være, at det, der gjorde de store befolkninger mulige, var den sorte jord?
Jeg tror, det er muligt,
at de indså, at området var produktivt,
men de har ikke tænkt:
"Jeg smider affald for at gøde jorden og øge mængden af afgrøder."
Forskningen fortsætter.
Men det, der gør at det synes bevidst, er,
at terra preta kan findes i hele Amazonas.
Og altid tæt på oldtidsbosættelser.
Vi skal være mindre rigide
i vores opfattelse af, hvad oldtidsfolk var i stand til, end vi er nu.
Vi må se dem som herrer over deres miljø.
De fik det miljø til at gavne dem i flere tusinde år.
Og i betragtning af junglens størrelse
hvem ved så , hvor mange områder med terra preta, som er uopdaget?
Det kunne rykke mirakeljordens oprindelse endnu længere tilbage i fortiden.
Det, jeg fremlægger her, bestrides af mange arkæologer.
Nemlig at bosættelsen og udbredelsen af befolkningen i Amazonas var planlagt.
Men at skabe og vedligeholde store bosættelser
ville kræve enorme mængder af naturressourcer.
Ikke kun afgrøder, men noget, vi ikke vil mene var sjældent i Amazonas.
Tømmer.
Amazonas er et vidunder af naturlig mangfoldighed.
I dag er her omkring 390 milliarder træer.
De består af omkring 16.000 arter.
Hvad hvis jeg siger, at denne regnskov er slutresultatet af en bevidst indsats
udført af mennesker for mange tusinde år siden?
Hvad hvis jeg siger, er Amazonas måske blev plantet?
AMAZONAS
Forskere har bekræftet, at under istiden
bestod Amazonas ikke af regnskov, men græsarealer med spredte træer.
De antog, at klodens opvarmning nærede den vidtstrakte regnskov, vi ser i dag.
Men for nylig opdagede arkæobotanikere noget uventet.
Halvdelen af skoven består af kun 1,4 % af de kendte træarter i Amazonas.
De samme arter, viser det sig, som tilfældigvis er nyttige for mennesker.
Er det resultatet af et projekt, som blev sat i værk tusinder af år siden?
Et projekt, der med tiden ville blomstre til en udbredt Indfødt civilisation her?
Og der er mere.
Ligesom med terra preta ses de fleste af de nyttige træer
tæt på de nyopdagede oldtidsbyer i Amazonas.
I stedet for den farlige jungle, som vi vesterlændinge ser,
skabte de et hjem for millioner.
De gjorde Amazonas til en have, der dækkede menneskers behov.
I det 20. århundrede
har man ment, at Amazonas var jomfruelig.
Uberørt af mennesker.
Nu ved vi, at mange af de træer, vi ser,
paranød og mange palmer, er opdyrket
Ja, endda fremavlet. Så vores forståelse af regnskoven har ændret sig.
Det er et videnskabeligt projekt, som har været undervejs i Amazonas i lang tid.
Hvor lang tid?
Det er virkelig spændende, at den ældste dato, man har for trædyrkning
her i Amazonas stammer fra for 10.800 år siden.
Det er ved istidens afslutning.
Præcis det tidspunkt, hvor der sker et kæmpefremskridt
i den menneskelige civilisation og innovation over hele kloden.
Så man må spørge, hvad kan der ellers findes i Amazonas' enorme regnskov?
Den burde egentlig ikke være der, men det er den jo altså.
Ligesom det avancerede stenbyggeri, som vi så i Peru,
blev de avancerede landbrugsprojekter og bosættelser i Amazonas
iværksat for mange tusinde år siden.
Det antyder en videnskabelig formåen, der er helt uventet for så længe siden.
Vi må omtænke vores opfattelse af Amazonas.
Vi må se det som et produkt af menneskelig intelligens, initiativ,
opfindsomhed og en bevidst hensigt.
Det mest utrolige eksempel på Amazonas' teknologi
kan også pege på en uventet kilde til al denne avancerede viden.
Jeg er vendt tilbage i Peru for at blive klogere.
Her er Iquitos, en havneby, hvor den store flod næres af flere bifloder.
Nok er havnebyen ny,
men regionen har i årtusinder
været centrum en kulturel skik, nemlig anvendelsen af ayahuasca.
AYAHUASCA
Dr. Luis Eduardo Luna er indfødt antropolog
og førende ekspert i denne antikke plantebaserede medicin.
Jeg har set mange, der tager ayahuasca, og deres oplevelser har overrasket mig.
Nogle gange rejser ind i andre verdener. Andre gange får de større selvindsigt.
De finder løsninger på deres problemer.
Ser du forandringer i deres liv?
Mange skriver til mig, at de oplevelser var fuldstændig livsændrende.
Det ændrede deres livssyn.
Brugen af ayahuasca er blevet populær i vores moderne samfund.
Men for de indfødte i Amazonas har bryggen længe rummet en hellig kraft.
Mange indfødte siger, de tager ayahuasca for at forstå samfundets regler.
For at blive bedre mennesker.
Fremstillingen af ayahuasca udføres af shaman-healerne eller curanderos.
Som Don Francisco Montes Shuna fra Kapanawa-folket.
Han blæse røg fra en gammel tobaksart,
kaldet mapacho, for at hellige ritualet.
På capanahua-sproget er mit navn Shamorin Kyashi Piary.
Shamorin Kyashi Piary betyder "Junglens engel."
Jeg stammer fra en slægt af healere.
Jeg føler en forbindelse til forfædrene.
Min bedstemor, min oldemor, ja, hele familien.
Vi er forbundet og føler en forbindelse til alt, der har med Amazonas at gøre.
Nyere forskning tyder på, at ayahuasca kan være gavnligt for helbredet.
Når drikken brygges, afgiver lianen sine helbredende egenskaber
takket være et molekyle, den indeholder, nemlig harmin.
Visse undersøgelser tyder på neurogenese.
Harmin danner nye neuroner, ja, selv nye betaceller i bugspytkirtlen.
Og måske også nye celler i ledbånd og så videre.
Harmin er nok et medicinsk mirakel…
…men det skaber ikke syner.
Det sker, når den blandes med blade fra visse andre planter,
som vokser i Amazonas som den her, chaliponga.
Den indeholder det psykoaktive kemikalie, som er kernen ayahuasca,
DMT eller dimethyltryptamin.
DMT betragtes som et af de kraftigste psykedeliske stoffer.
Studier nu bekræftet, at det ikke er vanedannende.
Det kan have en gavnlig virkning, når det anvendes under kontrollerede forhold.
Man har opdaget, at i forbindelse med samtaleterapi
kan det medvirke til at løse op for ellers vanskelige tilstande.
Der er bare ét problem.
DMT kan ikke indtages peroralt, fordi enzymer i tarmene nedbryder det.
Det er her, at Amazonas' shamanistiske viden kommer i spil
med en enestående løsning.
Der sker det, at harminen i planten
blokerer for nedbrydelsen af DMT i tarmene.
Så DMT går gennem blod-hjerne-barrieren, og når ind i receptorer i hjernen.
Det er DMT, der frembringer synerne.
Og resultatet?
Ud af titusindvis af plantearter i Amazonas…
…er det kun blandingen af ayahuasca-lian med blade fra planten, der indeholder DMT,
der skaber den værdsatte visionsvirkning.
Vi har to planter, som ikke er psykoaktive i sig selv,
men bliver det, når de blandes ved brygningen af ayahuasca.
At blande det på må og få kunne kræve århundreders eller årtusinders forsøg.
Det er et mysterium. Hvordan gjorde de den opdagelse?
-Det ligner et videnskabeligt projekt. -Ja, bestemt.
Det bygger på erfaring og observation.
Det er bygger på konstante eksperimenter.
-Gennem årtusinder? -Ja.
Denne tradition går mange årtusinder tilbage.
Vi kan ikke sige, om det er to eller tre tusind år.
Vi ser bevis på videnskab i Amazonas.
Den viden, som indfødte shamaner har tilegnet sig
og videregivet gennem tusinder af år, om planter og deres egenskaber.
Om hvordan de kan blandes for at skabe de ønskede virkninger.
Under en ayahuasca-ceremoni tiltrækker shamanen synerne
ved at synge en ikaro, en kraftsang.
Men shamanen er blot ceremonimester.
De er planten, der betragtes som læreren.
Når man tager ayahuasca…
…skal man forberede et spørgsmål.
Så giver hun svar.
Psykedeliske stoffers kraft til at opnå en dybere visdom ses ikke kun i Amazonas.
Vi ser det i mange af verdens ældste og mest respekterede kulturer.
Det står klart, at de psykedeliske stoffer, blev anvendt i oldtiden.
I det gamle Grækenland, skrev Sokrates og Platon om intellektuelle gennembrud
efter rituelle indtagelse af en hallucinogen bryg.
Hieroglyffer fra Egypten tyder på, at de indtog kronblade
fra den psykoaktive blå åkande for at kommunikere med det guddommelige.
Og i de vediske ofre i det gamle Indien,
drak præster, der ville kontakte guderne, en drik, der kendes som soma.
Det, at bevidsthedsudvidende tilstande er blevet søgt gennem hele historien
viser os, at de er meget vigtige for mennesket.
Vi kan umuligt forstå den antikke verden uden at tage psykedelika i betragtning.
Hvad gammel tror du, at ayahuasca er?
Det har været her i flere tusind år. Måske meget længere.
-Det føles gammelt for mig. -Ja.
Det er et enestående mysterium.
Jeg tror, at den komplekse videnskab bag ayahuasca er ældre, end nogen aner.
Det er der beviser på.
Tekstet af: Aage Brock