Az ayahuasca Amazónia egyik tudományos találmánya.
Erős, látomásokat előidéző főzet.
Az őslakosok spiritualitásában központi szerepe van, és legális itt, Peruban.
Én magam is megtapasztaltam az ayahuascát egy sámán vezetése mellett.
Úgy vélem, régebb óta használják, mint azt bárki gondolná,
főleg a műalkotások fényében, amiket inspirált.
Vannak rendkívüli látomások.
Tízből kilencszer
ezek mértani alakzatokként jelennek meg.
És az első látomás után
sokan számolnak be különös lényekkel való találkozásokról.
Ezek néha állatok és emberek elegyei,
úgynevezett teriantrópok,
amely a görög therion, „vadállat” és az anthropos, „ember” szavakból jön.
Ezek a lények gyakran bukkannak fel.
De meglepő módon bizonyítékokat az ayahuasca használatára
és az általa kiváltott látomásokra nemcsak az Amazonas mentén találunk,
de sok más ősi dél-amerikai lelőhelyen is, amiket megvizsgáltam.
Cuscóban az inkák az emberáldozatok bemutatása közben használták,
hogy segítsék az áldozat átkelését a túlvilágba.
És a mintás, alakokkal teli műveik
nagyban hasonlítanak a modern, ayahuasca által inspiráltakhoz.
TIWANAKU, BOLÍVIA
A preinka Tiwanakunál Bolíviában
rájöttek, hogy a tárgyak, amiket ez az 1500 éves szobor tart,
a hallucinogén poroknál használt tálca,
míg az edényeiket mértani formák és fantasztikus lények díszítik,
amiket a látomások inspirálhattak.
A hagyományos amazóniai művészetekben is láthatjuk a látomások lenyomatait.
Erről a tucanók jutnak eszembe,
akik nem maradandó közegre festenek.
A festészet, a malocák, tudod, a közösségi házak.
Itt látható a folytonosság.
Emlékeznek a tucanók eredetmítoszára, ami a nagy tanítóról szól,
a nap lányáról és a társairól?
Érdekes módon a történet nem ér véget
a mitikus lények, a civilizációs hősök távozásával.
A legenda szerint, miután biztosították, hogy a föld el tudja látni az érkezőket,
az isteni lények nyitva hagytak egy kommunikációs csatornát,
hogy az emberek szükség esetén használják.
Ez a csatorna nem más, mint a főzet, amit ma úgy ismerünk: ayahuasca.
Az ayahuasca szó az inkák nyelvén, kecsuául azt jelenti, „a lélek indája”.
De úgy vélem, már jóval az inkák előtt használták.
Itt válik az igencsak ősi sziklarajzok kérdésköre érdekessé.
SERRANÍA DE LA LINDOSA KOLUMBIA
Ezek a sziklarajzok Amazóniának azon részéről, ahol ma a tucanók élnek,
ugyanazokat a témákat mutatják be, amiket az ayahuasca inspirálta művek.
Szembeszökőek a hasonló és kapcsolódó minták.
Látunk teriantropikus lényeket,
amelyek részben állatok, részben emberek.
Mint itt?
Látunk geometrikus mintákat.
Látunk kígyókat.
Számomra igen különös rejtély,
hogy ugyanazok a témák újra és újra előkerülnek.
És mégis, ezek a képek vitathatatlanul az utolsó jégkorszak idején készültek.
Azt sugallja, hogy már 13 000 éve is használták az ayahuascát.
A rajzokat nézve logikus következtetés.
Pontosan.
Ha ez igaz, a következmények megdöbbentőek.
Azt jelenti, hogy az ősi amazóniaiak ismerték
az ayahuasca komplex kémiáját
már a jégkorszakban is.
EMBEREK AZ EMBERISÉG ELŐTT AZ AMERIKAI KONTINENS
V. FEJEZET
A geometria, a spirális minták
az egyik legrendkívülibb aspektusa a pszichedelikus élménynek.
A geometrikus víziók magyarázhatnak egy másik rejtélyt,
amellyel amerikai felfedezésünk kezdetén szembesültünk.
ACRE RÉGIÓ, BRAZÍLIA
A dzsungelből előbukkanó hatalmas geoglifákat Amazónia délnyugati peremén.
Megdöbbent a mértani alakzatok ismétlődése,
amik folyton előkerülnek a modern művészetekben,
de ugyanúgy a 13 000 évesekben is, mint itt.
Vajon ezeket a földből készült mértani alakzatokat
szintén befolyásolta az ayahuasca?
Igen. Az ayahuasca vagy egy másik látomást előidéző növény.
Mert sok növény van.
Minden kultúra mögött van valamiféle növény, ami látomásokat okoz.
Azok a geoglifák
óriási léptékű háromdimenziós manifesztációinak tűnnek
pontosan azoknak a látomásoknak,
amiket az ayahuascaszerű anyagok fogyasztása idézhet elő,
amikor az ember elsőként geometriai mintákat lát.
Ugyanannak a hatásnak a kifejezését látjuk szerintem egy másik közegben.
És ha az amazóniai geoglifákat látomásos élmények inspirálták,
akkor fel kell tennünk a kérdést, hol érezhették még ezt az inspirációt?
Egy okból mindenképpen.
Nagyon hasonlítanak ezek az művek a geometrikus földhalmokhoz
Észak-Amerikában, Ohio államban.
Ezeket úgy hívják, Hopewell Szertartásos Földhalmok,
és a ma Hopewell-kultúraként ismert civilizációnak tulajdonítják őket,
amely úgy 2000 éve virágzott a Nagy-tavak környékén.
Nagy árkok és töltések, pontos mértani alakzatokba rendezve.
Szinte felcserélhetnénk az amazóniai földműveket
az Ohióban találhatókkal.
És mégis úgy tűnik, egymástól teljesen független kultúrák hozták létre őket.
Itt már egyszerűen nem tudom elfogadni magyarázatként a véletlent.
Ha látjuk, hogy egy-egy ötlet újra és újra felbukkan
egymástól földrajzilag nagyon távoli helyeken…
ACRE RÉGIÓ, BRAZÍLIA OHIO, USA
…akkor az elképzelések egy megörökölt hagyatékát látjuk,
amik különböző időszakokban öltöttek testet.
De maga az elképzelés ősi,
nem pedig az építmény, amit nézünk.
Amazóniai párjától eltérően, ahol a kutatások csak most kezdődtek,
az ohiói földműveket már több mint egy évszázada tanulmányozzák.
És tudjuk, hogy ezek többek érdekes mértani alakzatoknál.
Sok ohiói földmű, köztük a Nagy Kígyó-halom képe
pontosan igazodik bizonyos napfordulókhoz és nap-éj egyenlőségekhez.
De figyelemre méltó módon egyes esetekben
sokkal összetettebb holdciklusokhoz igazodnak.
Ez az ősi világ egyik furcsasága,
hogy milyen komoly volt az érdeklődés az égbolt eseményei iránt.
Ezeket az elképesztő csillagászati megfigyeléseket
úgy 2000 éve tették az amerikaiak,
talán még korábban is,
és más észak-amerikai halomépítménynél is láthatjuk őket.
Például az 1000 éves lelőhelyen Cahokiában,
és a 3000 éves Poverty Pointnál,
amelyet szándékosan északra építettek egy másik hasonló helytől,
az 5000 éves Alsó-Jackson-halomtól.
Ki tudja, milyen csillagászati titkok várnak még felfedezésre
a nemrég feltárt amazóniai geoglifáknál?
Az amerikai kontinens több tízezer éve lakott.
Nyitottnak kell lennünk a lehetőségre, hogy volt arra idő,
hogy kialakuljon egy kultúra, a mély ismeretek az égboltról,
sőt arra is, hogy ezt megörökítsék.
Lehet ez a csillagászati tudás bizonyíték,
hogy az elveszett jégkorszaki civilizáció
Észak-Amerika más részeiben is örökül hagyta elképzeléseit?
Ohiótól 2100 kilométerre…
Új-Mexikó északnyugati csücskébe,
egy magasan fekvő hideg sivatagba érkeztem,
amit égbe szökő tábla- és tanúhegyek szabdalnak.
Az Egyesült Államok délnyugati pusztasága
a kíméletlen szélsőségek és lélegzetelállító látványok birodalma,
ahol közel függőleges falú ősi homokkő kanyonok kígyóznak.
Azt gondolhatnánk, hogy ez a sivár pusztaság
alkalmatlan bármiféle nagy léptékű építkezési projektre
úgy napjainkban, ahogy régen.
De tévednénk.
Ez a kanyon az egyik legfontosabb régészeti lelőhely Észak-Amerikában.
A völgyben kilométereken át számos ember alkotta építményt látni
az apró különálló kamráktól
a hatalmas, úgynevezett nagy házakig.
Ez a Chaco-kanyon.
CHACO-KANYON, ÚJ-MEXIKÓ
Az évszázados kutatás ellenére
a Chaco-kanyonban látható ősi szerkezeteket továbbra is rejtély övezi.
Az eredetük, de még a rendeltetésük is vita tárgyát képezi.
A rejtély szívében, a kanyon központjában…
található a legimpozánsabb nagy ház.
A hely neve Pueblo Bonito, vagyis „szép város”.
Több emelet magas,
szobák, folyosók
és hatalmas, kör alakú, félig föld alatti zárt terek labirintusa.
Még ma is, több évszázaddal a munkálatok befejezése után,
magára vonja a figyelmet.
Pueblo Bonito egy hatalmas építészeti projekt.
Több száz szobát térképeztek fel,
sokat közülük furcsa mód látható be- és kijárat nélkül építettek.
Évtizedeken át dolgoztak itt a régészek, és számos jelentős felfedezést tettek.
Mégis nehezen értelmezhető.
De egy dolog nagyon is világos.
Hogy nézhetett ki Pueblo Bonito a fénykorában.
Az épületegyüttes egy hatalmas félkör volt,
egyenes, a kanyon felé néző falakkal.
Négy emelet magas, négyszögletes épületek sorakoztak az ívnél…
összesen 800 szobával,
amelyek egy központi fallal kettéosztott teret vettek körbe.
A fal mindkét oldalán több kör alakú, félig föld alatti építmény volt.
Kik voltak az építők?
És miért áldoztak annyi energiát
egy ilyen rendkívüli épület elkészítésére?
Nathan Hatfield a Chaco-kanyon hivatalosan kinevezett tájékoztatási vezetője.
Közel egy évtizede tanulmányozza a helyet.
Mesélj nekünk az épületről!
Ez volt a legnagyobb épület Észak-Amerikában
egészen a 19. század közepéig.
A régészek nem tudják a kövek korát meghatározni.
De a fagerendáin végzett egészen pontos, évgyűrűk alapján történő kormeghatározás
megadta az építkezés különböző szakaszait.
Nem egyetlen időpontban építették.
Jó néhány évszázadba telt.
Ha Pueblo Bonito legrégebbi részét nézzük,
milyen számokról beszélhetünk?
Úgy 850 körül kezdték építeni.
- Kr. u.? - Kr. u. 850-ben.
Igen.
És az építkezés legalább 200 évig vagy még tovább tartott.
Ez még azelőtt volt, hogy letelepedtek itt a modern kori pueblók,
például a hopik, a zunik és az acomák.
850-1150 ÉVVEL EZELŐTT
Pueblo Bonitót a pueblo népek ősei építették.
Számunkra ismeretlen okból
a Chaco-kanyont választották a kultúrájuk központjának.
És Pueblo Bonito lett a legnagyobb építmény
ebben a kulturális központban.
Egy kulturális központ, amely Pueblo Bonito mellett
még jó néhány nagy házat magába foglalt.
Miért építkeztek ide, a Chaco-kanyonba?
Volt itt állandó, letelepült lakosság?
Nem. A régészek nem találtak bizonyítékot, ami alátámasztana egy nagyobb populációt.
Akkor ha ezek a nagy házak nem lakóépületként funkcionáltak,
mi volt a céljuk?
A romok között a régészek több mint száz rituális sírt találtak…
valamint elképesztő geometriai mintázatú edényeket,
és olyan tárgyakat, amelyek több száz, ha nem több ezer kilométerről érkeztek.
RÉZHARANG, MEXIKÓ
Azt látjuk, hogy óriási erőfeszítéssel megpróbálták
a világ közepévé tenni a helyet.
A bizonyítékok rávilágítanak,
hogy ez egy zarándokút központja volt,
ahová mindenfelől jöttek az emberek,
mert vonzotta őket a hely varázsa.
Egyértelműen valamiféle szent hely.
Ennek fényében a kör alakú szerkezetek,
amik minden építményben megtalálhatók, több értelmet nyernek.
A hopik, az ősi pueblók leszármazottai,
kiváknak hívják ezeket az építményeket.
Mesélj a kivákról!
Mit tudunk róluk, mik ezek?
Általánosan elfogadott elmélet, hogy a kiva szertartáshely volt.
Vannak közös elemeik.
Ott van a pad.
A nagyobb kivákban láthatunk földbe vájt mélyedéseket.
A legtöbbjükben volt valamiféle fatüzelésű tűzhely.
Ma a hopik és pueblók számára
a kiva egy spirituális és politikai hely,
ahol szent rituálékat mutatnak be.
Akkor ez egy ma is élő hagyomány?
- És ceremóniákra használják? - Igen.
Ceremóniákra, amiken régen is és ma is
a dohány egy speciális fajtáját fogyasztották.
Chacótól északra, Utah-ban
a régészek egy ősi, mesterséges tűzhelyet vizsgálva
megtalálták a magvait egy hallucinogén fajnak,
a prérifarkasdohánynak.
A magok a szénizotópos kormeghatározás alapján 12 300 évesek,
ami arra utal, hogy már a jégkorszakban is használtak itt dohányt.
Valószínű, hogy az ilyen hallucinogén növényeket
több ezer évvel később is fogyasztottak a szertartásokon Chacóban…
épp ahogy a sámánok az ayahuascát Amazóniában.
Lehetséges, hogy ezek a sámánisztikus hagyományok
egymástól több ezer kilométerre
egyetlen, sokkal ősibb hitrendszer örökségei,
ami hátrahagyta nyomait az amerikai kontinensen?
Hogy tovább vizsgáljam a kivák titkait,
a kanyon peremére tartok, úgy 800 méterre Pueblo Bonitótól,
a legnagyobb kivához,
a Casa Rinconadához.
Chaco kiváinak nagy többségével ellentétben
a Casa Rinconada közelében nincs kiterjedt építmény.
A süllyesztett téren belül
T alakú ajtónyílásokat helyeztek a falakba,
nyílásokat, amik szinte tökéletesen észak és dél felé néznek.
Time-lapse képeken látni, hogy közvetlenül az ajtónyílás felett
az éjszakai ég a Sarkcsillag körül forog.
Van valami furcsán ismerős a Casa Rinconadában.
A távoli Törökországban lévő, jégkorszaki megalitikus Göbekli Tepére emlékeztet.
Ott, a hasonlóan süllyesztett, kör alakú, kivaszerű kamrákban
T alakú oszlopokat látunk,
amelyek szintén az égbolt egy speciális pontjához igazodnak.
De hogy lehet ezeknek az egymástól térben és időben oly távol álló építményeknek
bármi köze egymáshoz?
Csábító lenne találgatni.
És a hopik eredettörténete talán szolgál egy lehetséges nyommal.
A hopik úgy hiszik, a negyedik világban élünk,
és korábban volt már három felemelkedés
valamiféle föld alatti birodalomból.
A hopi legenda szerint az első élőlény megteremtése után
a napszellem utasította hírvivőjét, Pók nagymamát,
hogy vezesse át ezt az örökkön fejlődő életformát az első két világon.
A harmadik világban
megtanította a korai embereknek a szövést, a fazekasságot
és a különbséget jó és rossz között.
Mégis volt, aki gonosszá vált.
Elégedetlenségében a napszellem utasította a jószívűeket, hogy lépjenek tovább.
Az ég megnyílt, és egy nagy nádszálon felmentek oda.
Pók nagymama pedig segített nekik felemelkedni új otthonukba,
a negyedik világba, ahol a leszármazottaik ma is élnek.
A hopik szentként tisztelnek egy szokatlan képződményt
a Grand Canyonban.
Úgy tartják, ez a mitológiai felemelkedés tényleges pontja.
Sipapunak hívják.
Nem szabad megközelíteni,
de szimbolikusan újraalkották mindenhol a hopi világban.
A pueblo kultúrában a kiva padlóján lévő lyukat is sipapunak hívják.
Úgy tekintenek rá, mint a helyre, ahonnan őseik felemelkedtek
a világba, amiben ma élünk, egy előzőből, amely elpusztult.
És itt szeretnék párhuzamot vonni,
ami talán extrémnek tűnhet.
De azon tűnődöm, vajon mindez egy olyan időszakra vezethető-e vissza,
amikor az emberek kénytelenek voltak a föld alatt meghúzni magukat.
És tudjuk, hogy volt ilyen időszak úgy 12 000 éve,
a Felső-Dryas kezdetén.
Habár még vitatják,
de sok tudós úgy véli, az akkori földrengető kataklizmákat és árvizeket
kozmikus becsapódások és robbanások okozták,
ahogy a Föld áthaladt egy széteső üstökös törmelékhalmazán.
Ha az ellenség az égből érkező veszély volt,
ha egy széteső óriási üstökös okozta becsapódásokat nézzük,
a föld alatti szerkezetek értelmet nyernek.
Az a mély ősi kapcsolat nem közvetlen kapcsolat.
A szájhagyományokban tárolt emlék,
hogy volt idő, amikor az őseinknek fel kellett emelkedniük a föld alól,
kijönniük egy új világba, amelyet lesöpört egy katasztrófa,
és újra be kellett népesíteniük a világot.
Hadd legyek világos!
Nem kétlem, hogy ez a látványos kiva 1000 éves,
de gyanítom, hogy az építői olyan tudás
és eszmék örökségét testesítették meg benne, amik sokkal régebbiek.
Hasonlóan egy másik elképzeléshez, ami újra és újra előkerül
az ősi amerikai lelőhelyeken,
a csillagászati és geometriai ismeretek fontosságához.
Pueblo Bonitónál az egész építmény tökéletesen igazodik
az égtájakhoz: északhoz, délhez, kelethez és nyugathoz,
mutatva, hogy az építőik ismerték a helyüket a bolygón.
Sőt mi több, a nap-éj egyenlőségkor valami varázslatos történik.
A nap a déli fal nyugati oldalához pontosan illeszkedve kel fel és megy le.
Ez nem csak véletlenszerű egybeesés volt.
Alaposan átgondolták.
És szerintem az hat igazán az emberekre,
hogy ma is ugyanazt az égboltot látjuk.
- Igen. - Látjuk az egybeesést.
A múltban voltak itt funkcionáriusok, akiket a nap papjainak hívtak.
Igaz ez?
Ők voltak a napfigyelők, a nap papjai.
Az építménynek szentelték magukat.
Voltak, akiknek a nap figyelése volt az élete.
Igen.
Mik voltak a főbb égi események, amiket nyomon követtek?
A nyári és téli napforduló, a nap-éj egyenlőségek, mikor kel fel a nap?
Ezek a mezőgazdasághoz köthetőek.
Igen.
Elengedhetetlen a túléléshez, hogy legyen egy ilyen naptárjuk a területhez.
És az, hogy képesek voltak elkészíteni
ezekkel a hatalmas építményekkel,
szerintem ez a gazdálkodásban elért sikereikhez köthető.
Ez visszatérő vitatéma, de van egy gond a feltételezéssel,
hogy ez a sok erőfeszítés csak a gazdálkodás miatt volt.
A Chaco-kanyontól 140 kilométerre északra van egy jellegzetes homokkő hegyhát,
melynek két csúcsa emelkedik a magasba: a Chimney Rock és a Companion Rock.
Mellettük találunk egy chacói nagy házat két kivával.
Mint kiderült, úgy építették meg az egészet,
pontosan úgy igazították, hogy abból meg lehessen figyelni egy holdeseményt,
amely mindössze 18,6 évente következik be,
ez pedig az északi holdforduló.
A kelő és nyugvó hold ekkor éri el legészakibb pontját az éjszakai égbolton,
mielőtt újra délebbre kel és nyugszik
ismétlődő ciklusa részeként.
A hold a két sziklacsúcs között kel fel,
de csakis ebben az időpontban, máskor nem.
Ez az a fajta tudás, amit minden bizonnyal generációról generációra adtak tovább.
Ez nem olyasmi, amit egyszer észreveszünk, aztán emlékművet építünk neki.
Ősi intellektuális törekvésekről mesél,
amelyek a minket körülvevő világegyetem megértésére irányulnak.
És ez a világegyetem tele van mozgással és változással,
amelyek hosszú távú megfigyelése
rendkívüli elkötelezettséget igényel,
sok esetben akár több ezer éven át.
Amint elkezdték vizsgálni a Chaco-kanyon épületeinek holdhoz való igazodását,
a kutatók figyelemre méltó példákat találtak.
A hold télen, a déli holdforduló idején,
szintén 18,6 évente,
egy vonalban emelkedik három nagy házzal, amik egymástól tíz kilométerre vannak,
Pueblo Bonitóval középen.
És 9,3 évvel később, a ciklus felénél
a nyári hold egy vonalban emelkedik egy nagy szerkezettel
Pueblo Bonitótól keletre és egy attól 18 kilométerre lévővel…
miközben ugyanaz a nyugvó hold átragyog az egyik nagy házon,
ismét csak Pueblo Bonitón
és egy másik nagy házon a kanyon mögött, több mint 27 kilométerre onnan.
És egy dolog biztos.
A 18,6 éves holdciklusnak egyáltalán semmi hatása nincs
a gabonatermesztésre.
Akkor miért volt ilyen fontos a pueblóknak,
hogy megjelöljék az épületeikkel?
Ez sokat elárul a tényről, hogy nem fűződött hozzá gazdasági érdek,
és hogy az ég és a föld kapcsolatának ünnepléséről szólt.
Ami most egyértelmű, hogy a chacói épületek együtt
egy rituális naptárat formálnak a földön…
egy kimondottan erre a célra választott kanyonban,
a Tejútrendszer földfelszíni párjaként.
De a kapcsolat a világegyetemmel, az éggel és földdel, úgy a fenttel, mint a lenttel,
ami fontos volt a Chaco-kultúrában,
nem korlátozódott csupán az épületegyüttesekre.
Úgy nyolc kilométerre délkeletre Chaco központjától
felfelé tartok a kanyonból,
és valami érdekes dolog után kutatok, ami a kanyon zord falait díszíti.
Ősi műalkotások a sziklába vésve.
Ezek értékes feljegyzések, kőbe vésett történetek,
amiket folyamatosan javítottak, módosítottak és bővítettek,
ki tudja, hány évezreden át.
Vannak emberi alakok, amik látszólag táncolnak,
és hangszereken játszanak.
Spirálok és kígyók tekeregnek a kanyon fala mentén,
amelyen különös lények és mértani alakzatok is láthatóak,
hasonlóan az Amazonas mentén lévőkhöz.
Hallucinogének inspirálhatták őket.
A világ bármely részén, a történelem bármely időszakában,
ha barlangrajzokról, petroglifákról, sziklarajzokról van szó,
folyton ugyanazon képi elemek ismétlődését látjuk,
amiket az ayahuascaélmény és más pszichedelikumok adnak.
A látomásos elemek mellett,
akárcsak az építészetben, a véseteken is látszik a csillagászat központi szerepe.
Ezt a képet napfogyatkozásként értelmezik.
A napot elsötétíti a hold, míg a napkorona kifelé ragyog.
Ez pedig egy szupernóva,
amiről ma már tudjuk, hogy nappal is átható volt
a pueblo ősök idején, Kr. u. 1054-ben.
Miért alkotnak ilyen képeket egy ennyire nehezen elérhető helyen,
hacsak nem volt rá kényszerítő okuk?
Mindenféle nyilvánvaló gazdasági, stratégiai, politikai indíttatás hiányában
az következik, hogy egy magasabb cél játszhatott szerepet.
Számomra egyre nyilvánvalóbb,
hogy a Chaco-kanyon egy szertartásos hely,
és a létrejöttét nem korlátozhatjuk mindössze 1000 évre,
inkább sokkal régebbre kell visszamennünk, talán egészen a jégkorszakig.
Tudomásod szerint meddig tudjuk visszakövetni
az emberi jelenlét nyomait itt, a kanyonban?
Biztosan hallottál mostanában a White Sands Nemzeti Parkról…
A 23 000 éves lábnyomokról.
- És az nincs olyan messze innen. - Nincs.
Szóval nagyon valószínű, hogy voltak emberek a Chaco-kanyonban
akár 10 000 évvel bármiféle épület előtt.
Azt hiszem,
generációkon át figyelték a tájat és az eget.
- És csak utána építkeztek. - Igen.
A Chaco-kanyon magán hordozza
a képzett csillagászok kultúrájának lenyomatát.
A rendkívüli elmélyültségük a nap, a hold és a csillagok ciklusaiban,
a világegyetem nagyságában,
nem csupán sajátos furcsaság volt.
Ugyanezeken a módszereken,
a kísértetiesen hasonlító szimbolizmuson, művészeteken, építészeten
más ókori kultúrák is osztoztak.
Ahogy a megalitikus Mnajdra templom Máltán pontosan igazodik
a nap-éj egyenlőségekhez és napfordulókhoz.
Vagy ahogy Egyiptomban a karnaki templom tengelye
a téli napforduló napkeltéjének irányába néz.
Vagy a precizitás, amivel a kambodzsai Angkor Wat központi tornya
a nap-éj egyenlőségkor felkelő nap irányába mutat.
Úgy tűnik, volt egy világszintű építészeti projekt,
azzal a céllal, hogy reprodukálják az égbolt harmóniáját és irányait
a földi műemlékekkel, hogy lehozzák ide az eget.
De milyen régre vezethető vissza ez a látszólag globális emberi projekt?
Vannak nyomok
Amerika egyik legeredményesebb civilizációjában,
amely egykor uralta a mai Mexikó és Közép-Amerika területét.
A maják.
Számomra a majáké az ősi világ egyik leglenyűgözőbb kultúrája,
amelyet rejtélyek és ellentmondások öveznek.
A maják sok leszármazottja él ma itt,
Chiapas és a Yucatán-félsziget mesés tájain.
Jóval az inkák és a chacói Pueblo-kultúra előtt…
1100-3500 ÉVVEL EZELŐTT
…virágzott itt a maja civilizáció.
Ez a kultúra sokféleképpen adott teret a zsenialitásának,
főként pazar építészeti remekeken keresztül.
Sűrű, alacsonyan fekvő esőerdőkkel körülvéve
ez itt a maják szent birodalma, Palenque.
PALENQUE, MEXIKÓ
Palenque lélegzetelállító hely.
Építészeti és mérnöki eredményei
igazi klasszikus maja várossá teszik.
Égbe szökő piramisok,
rituális labdapálya,
fenyegető palota
és érdekes ábrázolásokkal teli templomok.
A maják hihetetlen építészetükről ismertek a leginkább,
az általuk emelt elképesztő piramisegyüttesekről,
a jellemzően lépcsős piramisokról, a tervezés gyönyörű eleganciájáról
és a kivitelezés hihetetlen precizitásáról.
Egyből láthatjuk, hogy fejlett kultúrával van dolgunk.
Mildred Lucas Garcia a maják szakértője és idegenvezető.
Több mint egy évtizedet szentelt arra, hogy jobban megértse Palenquét.
Mikor kezdődtek itt a munkák?
Mennyi ideig volt lakott a hely?
A város alapjait Kr. e. 200-ban rakták le,
és Kr. u. 900-ban hagyták el.
Értem.
Ezt a rendkívüli várost, a hatalmas piramisokat látva,
a gyönyörű a kivitelezést és tervezést,
egyértelmű, hogy nagyon tehetséges emberek keze munkája,
és az is, hogy a kezdetektől fogva lehetett tervük.
De áruld el, hogy csinálták?
Tudjuk, hogy voltak kőfejtők a közelben.
Ezért döntöttek úgy, hogy itt építik fel a várost.
Minden erőforrás rendelkezésre állt.
Volt elég mészkő a környéken,
volt víz,
és stratégiai szempontból is kiváló terület volt.
De hogy hogyan építették fel, azt nem tudjuk.
- Nem tudjuk. - Rejtély.
- Máig rejtély. - Igen.
Miért építettek a maják piramisokat?
Itt, Palenquében sok piramist látunk.
A piramisok, nemcsak a majáknál, hanem az ősi világban máshol is,
szent hegyeket jelképeztek.
Itt, Palenquében a hatalmas építmények ezeket a szent hegyeket jelképezik.
A hegyek fontos szerepet játszottak a maják hitrendszerében,
mint a teremtés forrásának jelképei.
De úgy tűnik, hogy ennél többről szólnak a maják hatalmas építkezései,
különösen itt, Palenquében.
Palenquében néhány épület megtervezésekor
csillagászati megfigyeléseket is felhasználtak.
Van három épület, a Kereszt épületegyüttes,
amikben csillagászati megfigyeléseket végeztek.
Értem.
Ezek az épületek tökéletesen igazodnak a nyári napfordulóhoz
és a tavaszi nap-éj egyenlőséghez.
Nyilvánvalóan igen képzett csillagászok közreműködésével épült a komplexum.
Igen, ez igaz.
De miért fektettek ennyi energiát abba, hogy az épületek igazodjanak
az égi jelenségekhez?
Ezeket a hihetetlen egybeeséseket tekintve egy dolog világos.
Ha tudni akarjuk, mi is Palenque igazán,
nem csak az építészetét kell néznünk,
hanem az eget is.
Egy bizonyos nap egy bizonyos pontján jöttem el a Nap templomához,
a tavaszi nap-éj egyenlőség hajnalán,
amikor a nap pontosan keleten kel fel és nyugaton nyugszik le,
a kozmikus harmónia megnyilvánulásaként.
Itt, a Nap templománál, a napkelte egyedülálló látványosságot hoz létre,
amelyet a helyi közösség még ma is ünnepel.
A tavaszi nap-éj egyenlőség fontos szerepet játszik
a maják spiritualitásában.
Ahol most vagyunk, az a legfontosabb hely.
És én páholyból nézhetem.
A feliratot fordította: Makatura Judit