Cijeli život imao sam
neobičan talent
da sve vidim vrlo jasno
pred sobom.
Ako to vidim,
zacijelo je ostvarivo.
Zamislio sam
da ću oblikovati tijelo kako ja to želim.
No tako se može oblikovati i um.
Činiti ono što svi nazivaju nemogućim.
A to ti daje volju…
Vratit ću se.
…i čvrsto uvjerenje
da svoje vizije možeš ne samo pretočiti u stvarnost
nego i nadrasti svoje snove.
U utrobi sam osjećao glad za mnogo većim postignućima.
Mnogo većim.
Kad bih jednom riječju opisao Arnolda,
rekao bih da je najproračunatija osoba
koju sam ikad susreo.
On je najkompetitivniji manijak kojeg sam upoznao.
Jednostavno je čaroban.
Ako se Arnold pojavi na snimanju,
uozbiljite se.
Uopće nismo mogli biti u blizini onog drugog.
Prekršio je sva moguća pravila.
Arnold je vjerovao da je kriza nevjerojatna prilika.
Arnoldov proizvod bio je on sam.
Shvaća kako se svemir šali.
Sranje.
1. DIO: SPORTAŠ
Dame i gospodo, iz Austrije,
poželite dobrodošlicu g. Arnoldu Schwarzeneggeru.
Arnold Schwarzenegger, 22 godine.
Danas živi u Los Angelesu.
Ima masu od gotovo 105 kilograma.
Vježba nekoliko sati dnevno.
Ovo je njegov život. Profesionalac je.
Kad ne radi ovo, putuje svijetom i nastupa.
Čujte kako publika reagira na njega.
Eto!
Arnold Schwarzenegger iz Austrije.
Sedam sudaca promatra određene točke mišićnog razvoja i prezentacije.
Na prvom mjestu
g. Arnold Schwarzenegger.
I pobjednik!
Kakav dan za ovog mladca.
Već u školi imao sam osjećaj da ne pripadam.
Pripadao sam nekamo drugdje.
To nije život koji želim živjeti, kao Austrijanci,
a on izgleda tako
da idete u školu do 18. g., vjenčate se i dobijete djecu.
Radite da biste uzdržavali obitelj.
Smatrao sam da je moja svrha u životu daleko veća od toga.
AUSTRIJA
Uvijek sam se rado vraćao ovamo.
Svaki put promatrate ovo mjesto iz druge perspektive.
Kroz drukčiju prizmu.
Bilo je jako važno, kad god sam dolazio u Austriju,
čak i radi promocije filmova ili bodybuildinga, čega god…
Uvijek sam se vraćao u Thal.
Uvijek je dobro ostati u doticaju sa svojim korijenima.
Thal je prelijepo mjesto.
Kuća u kojoj sam odrastao
bila je okružena imanjima.
Preko puta je bio dvorac
sagrađen u 12. stoljeću.
To je bilo naše igralište. Bilo je uistinu prelijepo.
Naša je kuća bila stara.
Sagrađena je početkom 19. stoljeća.
Dolje je živio lugar.
Mi smo živjeli na katu te stare kuće.
Moja je majka bila marljiva.
Aurelia.
Nikad nije posustajala.
Bila je opsjednuta čistoćom.
Kažem vam, bila je na koljenima
dvaput tjedno
i ribala pod.
Kad biste otvorili ormarić
s ručnicima,
sve je bilo savršeno organizirano.
Savršenih rubova.
Bum.
Ako bi otac to taknuo,
pošizila bi.
Eto koliki je fanatik bila.
Reći ću vam što sam naučio tijekom odrastanja.
„Ubijaj se od posla."
Moj je otac bio šef žandarmerije.
Bio je tiranin i vrlo strog policajac.
S njim nije bilo šale.
Moj je tata mislio da u kući treba vladati disciplina.
Govorio je da moraš zaraditi doručak.
Imao sam odličan odnos s bratom,
ali to je bio natjecateljski odnos.
Bio je godinu dana stariji.
Mišićaviji, pametniji.
Škola mu je odlično išla.
Otac nas je tjerao da se natječemo.
Tko brže trči?
Tko bere ljepše cvijeće na Majčin dan?
Otac bi rekao: „Dajem vam jedan sat.”
Brat bi donio svoje cvijeće.
Otac bi rekao: „Bravo, Meinharde.
Arnolde, dogodine ćeš pokušati opet.”
Natjecali smo se. Čak i u takvim glupostima.
Otac mi je usadio taj nagon i glad u utrobi,
i to uz poruku:
„Čime god da se baviš,
budi koristan.”
Odrastao sam u vrlo teškim uvjetima, iako okružen krasnom prirodom.
No odrastanje nakon rata…
Što ti se dogodi u glavi
kad se vratiš iz rata
s PTSP-om,
kao moj otac?
Tri dana je bio zatrpan ispod zgrada, ruševina,
a povrh toga, izgubili su rat.
Došli su kući silno potišteni.
Austrija je bila zemlja slomljenih muškaraca.
Mislim da je mom ocu katkad bilo jako teško.
Kad bi nas odalamili
ili bi nas otac udario remenom…
I susjedovog klinca je otac tukao.
Svi su prolazili isto.
Kako sam odrastao,
i što više sam čitao o vanjskom svijetu,
izvan Austrije, to sam više osjećao:
„Mislim da nisam odrastao na pravom mjestu.
Nešto nije u redu.”
Znam da zvuči ludo, ali neko vrijeme
mislio sam da moj tata možda nije moj pravi tata.
„Možda je neki američki vojnik.”
Provjerio sam. Pitao sam odakle to dolazi.
„Moja želja da istinski
ne pripadam u Austriju?
Možda mi je mjesto u Americi. Zašto?”
To me uvjerilo da jednog dana moram doći ovamo.
Na pogrešnom sam mjestu.
„Moram se izvući odavde.”
Kad smo brat i ja otišli u grad u Graz,
prvi put smo se upoznali s gradom.
Poslije škole malo smo se šetali gradom
i vidjeli kina.
Pred kinom je stajala reklama
tipa koji ovako stoji.
Bio sam u transu.
Tko je to?
Herkul i zarobljene žene.
Napokon, s novom i dinamičnom osobnosti.
Reg Park kao Herkul.
Nadljudske snage.
Ušao sam i vidio to tijelo,
i bio sam toliko zadivljen tim tijelom da ga nisam mogao izbaciti iz glave.
Testosteron je počeo djelovati.
Počelo se javljati zanimanje za djevojke.
Sve se počelo događati.
A onda sam prošao kraj trgovine.
S gomilom američkih proizvoda.
Među njima i časopisi za pumpanje mišića.
Taj Reg Park
iz filmova o Herkulu.
Na naslovnici je.
Unutra je njegov program treninga.
Ustajao je u 5 ujutro. Trenirao je.
Onda je trenirao drugi i treći put.
I ja moram tako.
Pisalo je kako je postao mister
i kako su ga otkrili u Rimu i tako je postao Herkul.
Rekao sam: „O, Bože.
Ovaj tip je moj idol.”
Na temelju toga smislio sam plan
kamo želim ići.
Imao sam nevjerojatnu želju da odem u Ameriku.
Ako ste spremni uložiti trud,
onda morate otkriti što je to,
kakav talent imate.
U čemu ste dobri?
Za mene je bodybuilding američki sport.
Povratne informacije bile su sjajne
i tako sam znao da želim krenuti u tom smjeru.
Vježbao sam u svojoj kući.
Nije bilo nikakvih zvukova. Ničega.
Mogao sam razmišljati, koncentrirati se
i zamišljati kako ću postati prvak u bodybuildingu.
Kako ću se preseliti u Ameriku.
Kako ću se početi baviti filmom.
Kako ću zaraditi milijune dolara.
Na Thalerseeu bila je čarobna scena.
Družio sam se s profesionalnim hrvačima,
dizačima utega, bodibilderima,
ljudima s mišićima.
Upoznao sam Mr. Austrije
Kurta Marnula
koji se hodao uokolo sa zgodnim djevojkama
i dolazio u sportskom autu Alfa Romeo.
To me se duboko dojmilo.
Odjednom sam postao dio te klike.
Bio sam klinac kojeg su prigrlili.
Otad sam slavio takvo drugarstvo.
Budući da sam se tomu toliko divio, stvarao sam to kamo god išao.
Moj otac to nije odobravao jer to nije bilo uobičajeno.
Uobičajeno je da postaneš nogometaš
ili prvak u skijanju.
Tipično austrijski.
Kog vraga dižeš utege?
I gledaš se u zrcalo dok treniraš.
Čemu sve to?
To znači da si opsjednut sobom.
Rekao je: „Ako se želiš služiti mišićima, idi sjeći drva.”
A mama se izbezumila.
„Svi njegovi prijatelji
imaju, znate,
cure iznad kreveta.
Moj sin ne drži ni jednu jedinu curu. Pogledajte.
Ni jednu jedinu. Sami nauljeni, goli muškarci.
U čemu smo pogriješili?”
U početku Arnold nije bio vođa. Prilagodio se nama.
Ali u godinu dana
mislim da je dobio 15-20 kilograma.
Kad ste u Arnoldovu društvu,
imate dojam da je sve lako
i da nema problema.
Moj je otac često navraćao
i prepoznao je Arnoldov potencijal.
Freddy Gerstl, otac, pružao mi je veliku potporu.
Rekao je da mi dečki moramo imati ne samo snažne mišiće
nego i snažan um.
Tijelo ne djeluje samo. Djeluje zato što ga usmjeravaš.
Rekao je: „Zapamti jedno.
Možeš se ozlijediti i onda je cijela priča sa sportom gotova.
Možeš imati milijune dolara.
Netko te može operušati i ništa ti neće ostati.
Jedino što ti nitko ne može uzeti je tvoj um.
Snaga uma.
Tvoj um, tvoja volja, na kraju su mnogo važniji od tijela.”
Bio je očinska figura, posve drukčiji od mog oca.
Moj je otac sve kritizirao,
a taj je tip bio otac pun razumijevanja
koji je shvaćao i glatko te vodio u pravom smjeru,
nije te prisiljavao.
Uvijek čujem glas iza sebe koji govori: „Budi gladan informacija.”
Pridružio sam se klubu za dizanje utega Athletik Union Graz.
Ondje su trenirali i dečki s jezera.
Napokon sam mogao trenirati s velikim dečkima.
Ondje je trenirao Kurt Marnul.
Taj klub za dizanje utega postao je moja meka.
Postao sam ovisan o tome
pa sam odlazio svaki dan.
Kad sam ušao u teretanu, ondje se prostirao zid
od drveta.
Uzeo bih kredu
i zapisao
Bizeps, Trizeps,
Brust, Rücken.
Napravio bih seriju biceps curlsa.
Zatim bih pokraj povukao jednu crtu.
Onda bih povukao još jednu i još jednu.
Onda sljedeća vježba.
Chest fly na benchu.
Znao sam kad bih odradio 20 serija
određene vježbe.
Nakon tri sata treninga zid bi bio pun serija
koje sam odradio
da bih došao do željenog cilja.
U bodybuildingu se održavao jedan ili dva događaja godišnje.
Katkad je bilo više natjecanja isti dan.
Npr. Mr. Steiermark, što znači Mister Štajerske.
Zatim natjecanje Mister Herkul,
obično za najmišićavijeg tipa.
Angažirali bi lokalni bend koji je bio jako popularan.
Dovodili bi žene iz nekog egzotičnog mjesta
kako bi bodybuilding kao sport dobio bolju reputaciju.
Zatim natjecanje za Mistera Austrije,
naravno, državno prvenstvo.
Ovdje sam provodio mnogo vremena.
Ovdje u ovom krevetu i u ovoj sobi.
Doslovno bih ovdje ležao, ovako.
Samo bih se izležavao
i sanjario.
Zatim bih dignuo pogled prema tim likovima.
Onda bih sjeo.
Vidio bih Rega Parka i njegovo tijelo
i sjetio se priče
kako je odrastao u Leedsu u Engleskoj.
Grad je bio poput Graza. Tvornički grad.
Ljudi su krvavo radili.
Rekao sam samom sebi: „I izvukao se iz toga?
Onda postoji šansa da se i ja izvučem odavde.”
Onda tražiš bilo koju priliku da odeš odavde.
Mislim da sam se zato rano prijavio u vojsku.
U Austriji svi služe vojsku.
Odlučio sam ići s 18 godina.
Htio sam odslužiti vojni rok i nastaviti dalje
jer nisi mogao dobiti putovnicu ako nisi odslužio vojni rok.
Htio sam se specijalizirati za tenkovsku diviziju i biti vozač tenka.
Rekli su da je to nemoguće. Previsok sam.
Moj je otac znao ljude u vojsci pa sam postao vozač tenka.
Onda sam postao najsmioniji vozač tenka kojeg su ikad imali.
Usred osnovne obuke
dobio sam poziv za natjecanje u Stuttgartu u Njemačkoj.
Najbolje građeni Europljanin u juniorskoj ligi.
Kad sam pitao mogu li ići, odbili su.
Nisam znao
da ne smiješ otići usred osnovne obuke.
Ipak sam otišao.
Na pozornici je 28 momaka
i ja pobijedim.
Vidio sam karijeru pred sobom.
Vidio sam se na pozornici Mister Universea.
Morao sam zamijeniti glavu Rega Parka,
nataknuti svoju, stajati s trofejem
i napinjati mišiće.
I vidio sam tisuće ljudi
u gledalištu, u dvorani, kako vrište.
Vidio sam maštariju,
a to nije san.
Rekao sam: „Jebeš san. Što možeš sa snom?
Treba ti jasna vizija.”
Kad nešto jasno vizualizirate,
čvrsto vjerujete da to možete ostvariti.
Moj je prvi dojam bio
da je to najnevjerojatniji junior kojeg sam ikad vidio
jer je imao sve.
Imao je karizmu vrlo neobičnu za to doba.
Vladao je pozornicom
već u toj dobi.
Pitao sam ga što misli o tome da u Münchenu bude trener
u teretani koju vodim.
Trebao sam provesti tri godine u vojsci.
Morao sam pitati mogu li otići ranije.
Mjesto koje su mi ponudili,
da budem trener u teretani za bodybuilding u Njemačkoj,
jako me privlačilo.
To je bilo jedino rješenje
da se izvučem iz Austrije i dođem na korak bliže Americi.
Ne možeš postati najveći bodibilder svih vremena u Austriji.
Moraš trenirati s najboljim bodibilderima,
a meka bodybuildinga bila je Amerika.
„Moram otići odavde, kako god znam i umijem.”
Ne mislim: „Ajme.
Kako sam užasan odgoj imao.”
Ne.
Ono što sam kao dijete mrzio bilo je dobro
jer me to nagnalo da odem odande.
Dobro, nahranimo cure.
Lulu, Whiskey!
Mogao sam najdulje trenirati.
Mogao sam podnijeti tegobe kad bih putovao u druge zemlje.
Činio sam stvari koje drugi nisu mogli
zbog toga.
Odguruješ ga.
Nije mi smetalo
jer je bilo bolje nego odakle sam potekao.
MÜNCHEN 1966.
Kad sam stigao u München,
moj prijatelj Albert Busek pokupio me s kolodvora
i uselio sam se u teretanu.
Bio je to sobičak,
a krevet je bio velik kao krevet na kojem sam odrastao.
Imao sam samo mikser za proteinske napitke
i nešto odjeće.
To je bilo to.
Ostao sam ondje najmanje godinu dana.
U bilo kojem trenutku mogu izaći i vježbati.
Kakav sam ja vražji srećković da mi je teretana dom?
Okupio sam svoju malu obitelj,
a to je bio Albert Busek
i Franco Columbu,
koga sam upoznao godinu prije u Stuttgartu.
Bio je savršeni partner
i jedan od rijetkih Talijana koji su govorili njemački.
Dolazi iz Austrije. Ja sam iz Italije.
Počeli smo zajedno trenirati i zabavljati se.
Otad sam mu jedan od najboljih prijatelja.
Zabrljao sam. Ponovit ću.
Prijatelji su pomogli da skupim novac za avionsku kartu
za natjecanje Mister Universe.
24. RUJNA 1966.
Zamislite, samo koji mjeseci prije ste u vojsci.
Sad putujete u London na natjecanje Mister Universe.
Cilj mi je bio da se plasiram među šest najboljih,
ali osvojio sam drugo mjesto s 19 godina.
Rekao sam: „Ajme. Ako sam osvojio drugo mjesto
kao dečko sa sela iz Austrije bez iskustva,
nagodinu pobjeđujem!”
Arnold je bio toliko nadaren da su obični ljudi, fanovi bodybuildinga,
znali da je to budućnost.
Na natjecanju Mister Universe
jedan od sudaca bio je čovjek po imenu Wag Bennett.
Rekao bi: „Arnolde, fantastično izgledaš. To je divno.”
Zvučao je tipično britanski.
Pozvao nas je na večeru,
a sudac je, pa sam pomislio kako je to nevjerojatno.
Tada mi je engleski bio grozan
pa smo se uvijek smijali tomu.
Wag mi je rekao: „Ako se ikad vratiš, možeš odsjesti kod nas.
Ne moraš ići u hotel.”
Sljedeće godine Wag je organizirao natjecanje
i platio mi avionsku kartu.
Bio sam u kući Bennettovih u Londonu u Romford Roadu 335.
Točno se sjećam.
Ušao je Reg Park.
Susret s Regom Parkom
bio je jedan od onih izvanrednih trenutaka.
Vidite ga u časopisima.
Vidite ga u filmovima.
A onda je odjednom pred vama.
Upravo je došao iz Južne Afrike i želi vježbati.
I tako smo vježbali zajedno.
Sjećam se da nije ni skinuo džemper.
Bilo je izvanredno vidjeti Herkula
iz filmova pred sobom.
Onda smo još i razgovarali i bio je tako simpatičan.
Znao je sve o meni jer mu je Wag Bennett rekao.
Kako bi me motivirao, rekao mi je:
„Ako pobijediš na Mister Universeu, odvest ću te u Južnu Afriku.
Nastupat ćeš na poziranjima. Platit ću ti svaki nastup.
Možeš zaraditi i vidjet ćeš cijelu zemlju.”
Nema mjesta za pogreške jer moram postati Mister Universe 1967.
Wag bi rekao da treniram listove.
„Bicepsi su ti puno veći od listova.
Listovi su žgoljavi. Proporcije ne valjaju.
Ako želiš pobijediti,
moraš biti fino podešen i sve mora biti savršeno.”
1967. MISTER UNIVERSE
Napokon se sve poklopilo.
Pobjednik je…
Arnold Schwarzenegger!
S 20 godina ostvario sam
svoju viziju.
Na istoj pozornici na kojoj je Reg Park pobijedio,
i dobio sam potpuno isti trofej kao i on.
I točno onako kako sam to zamišljao.
Svi su vrištali.
Imao sam dojam da sam u bajci.
Sve je sjelo na mjesto.
JUŽNA AFRIKA 1967.
Reg Park me poziva u Johannesburg
u svoju kuću.
Znate što mi je to značilo?
Moj me idol poziva da ga posjetim na njegovu terenu.
Upoznao sam Arnolda kad je došao.
Imao sam devet godina.
Bio je vrlo pristojan. Lijepo odgojen.
Nosio bi sandale i čarape.
Kao seljačić.
Snježnobijele puti. Svi na plaži bili su preplanuli.
Sjećam se da je gotovo pokazivao strahopoštovanje,
ali uz mog tatu se jako opustio.
I uz moju mamu, naravno.
Odmah je postao dio obitelji.
Išli bismo svake večeri zajedno na večeru i u kino.
Od mojih je roditelja naučio koliko je obitelj važna.
Mislim da ga se to dojmilo više od ičega.
Moja je majka Arnoldu dala neke upute.
Znao je izvesti osnovne poze, ali pokreti nisu tekli.
Pomogla mu je da osmisli rutinu.
Mareon je bila profesorica baleta.
Podučila je Rega kako da bude graciozniji na pozornici.
Ne postoje veće suprotnosti. U baletu je najvažnija gracilnost.
A bodybuilding je nezgrapan,
nema puno pokreta.
Nisam to baš shvaćao,
ali s vremenom sam se počeo služiti onime što me naučila.
Kao dijete bio sam sramežljiv, a bodybuilding
bio je sport u kojem morate nastupati.
Mogao sam to naučiti na svoj način. Nastupati i pozirati na pozornici.
Ljudi te ispravljaju: „Više se smješkaj dok nastupaš.”
Ovo i ono.
Tako je polako došlo do toga da sam postao zabavljač
i počeo uživati u trenutku.
G. 1968. natjecao sam se na Mister Universeu u Londonu.
Svaki put kad bi prozvali pozu…
U pozi dvostrukog bicepsa imao bih najveći biceps.
Kad bismo se okrenuli i napravili pozu sleđa,
nitko nije imao ovakva leđa.
Znao sam da ću pobijediti.
Osvojio sam drugu titulu Mister Universea. Čini mi se da sam na vrhuncu.
Kanio sam se vratiti u München
kad sam dobio telegram
od Joea Weidera.
Rekao sam si: „Ajme.
Joe Weider? On je kum bodybuildinga.”
Trener prvaka od 1939.
Sve pobjednike Mister Universea i svijeta
trenirao je Joe Weider.
U telegramu piše:
„Pozivam vas da dođete u Miami na naše natjecanje Mister Universe”
jer su postojala dva.
U SAD-u je 60-ih pokrenuo vlastiti Mister Universe.
Nisam se vratio kući. Nisam uzeo svoje stvari.
Nazvao sam Alberta i Franca i rekao: „Čujte.
Upravo sam dobio poziv od Weidera. Ne vraćam se.
Preselit ću se u Ameriku. Pa-pa.”
AMERIKA 1967.
ZRAČNA LUKA KENNEDY
Kad sam došao u Ameriku, osjećao sam se…
kao da sam napokon doma.
Odletjeli smo na Floridu.
Bio sam uvjeren da ću pobijediti sve američke bodibildere.
Afirmirat ću se kao novi prvak.
Postat ću najveći bodibilder svih vremena.
Ponašao se arogantno i drsko, kao pobjednik, ali nije bio u formi.
Jer je njemu bilo najvažnije biti velik.
Objavili su četvrto, treće mjesto,
a na drugom mjestu Arnold Schwarzenegger.
U kurac.
Nemoguće.
Smatrali su me nepobjedivim, a odjednom je pobijedio Frank Zane.
Ovo je grozno. Neugodno mi je.
Mislim da se navikao pobjeđivati.
Tek je stigao u ovu zemlju i porazila ga je, kako je on to rekao:
„kokoš s tanašnim ručicama…”
To ga je jako mučilo.
Bio sam shrvan.
Ležao sam u krevetu usred noći
u hotelskoj sobi i bio uvjeren da je nastupio smak svijeta.
U nepoznatoj sam zemlji. Ne znam komunicirati.
Tisućama sam kilometara od kuće.
I upravo sam izgubio.
Sve sam razočarao.
Smatrao sam da će u svijetu bodybuildinga reći
kako Schwarzenegger nije ono što su zamišljali.
„Jebeš ga.”
Proplakao sam noć.
Sljedeći dan rekao sam: „Dobro.
Plakao si kao malo dijete, seronjo.
A sad idemo dalje.”
A onda mi je Weider dao avionsku kartu za Los Angeles.
Pobrinut će se za sve i sredit će mi stan.
Odmah sam pisao prijateljima i rekao da je to posve drukčije.
Osjećao sam se bespomoćno i usamljeno.
U teretanama u koje sam išao vježbali su najbolji bodibilderi.
Došao sam i htio vježbati.
Tip koji je bio vlasnik teretane, Vince Gironda,
imao je Vince's Gym.
Rekao je: „Još si djetešce.
Moramo skinuti puno sala s tebe,
ali imaš puno potencijala.”
Pitao sam se o čemu govori. Kakav potencijal?
Onda sam trenirao u Gold's Gymu
i Joe Gold me nazvao Trbušastim.
Rekao sam: „Ajme meni.”
Shvatio sam zašto je bilo tako važno doći u Ameriku
jer ovdje posve drukčije shvaćaju što znači biti u formi.
Sam ne mogu ništa postići.
Trebam pomoć.
Pozvao sam Franka Zanea, tipa koji me porazio,
da dođe u Kaliforniju
i trenira sa mnom.
Htio sam se uvjeriti iz prve ruke
kako postiže tako kvalitetnu figuru.
Odsjeo sam kod njega na krevetu u dnevnoj sobi
i išli smo u teretanu i trenirali.
Išli smo na plažu. Slikali se za Weidera.
Vratio sam se na Floridu,
dao otkaz kao nastavnik i preselio se u Kaliforniju.
Dok sam trenirao ovdje,
osobito u Gold's Gymu, mislio sam:
„Zar ne bi bilo super kad bi Franco vidio što se ovdje događa?”
Bio mi je bliski prijatelj i partner na treninzima u Münchenu.
Nedostajao mi je.
Ali kad je Weider čuo koliko je visok, nije ga zanimao.
Stalno je govorio: „Ne želim dovesti tako niskog tipa.
Ma daj.”
Fotograf Artie Zeller i ja
na kraju smo ga uvjerili.
Nakon toga se sve ubrzalo.
Cinque, sei, sette.
Što je?
Sette.
Otto.
Nove.
Dieci.
Dobro.
-Teško je. -Kužim.
-Shvaćam. -Franco shvaća.
Dobro, možeš mi pomoći.
Kad je riječ o izgradnji zajednice, imao sam veći talent
nego za bodybuilding.
Gold's Gym u Venice Beachu.
Bodibilderi su ondje trenirali za prvenstva.
A onda ju je Joe Weider reklamirao kao teretanu prvaka.
Sad će izgledati mršavo.
Moj prvi dojam o njemu
bio je da je otvoren, smiješan
i uvijek zbija šale.
Kad je bio u teretani, bio je usredotočen.
Kolala je energija i pomagali smo si.
Bilo je sjajno biti s Arnoldom u teretani.
Zbog njega si se želio više potruditi,
da ga zadiviš.
Bio je perfekcionist.
Skupa trenirate. Pomažete si.
Čak si pomažete dok iza pozornice trenirate ručnicima,
onda se nauljite.
Mažu vas uljem jer ne možete sami dosegnuti leđa.
Tako je to. Pomažete si.
Prije izlaska, poželite si sreću.
Znao sam reći: „Sretno” i „Pobijedit ću te.”
Nikad nisam bio fanatik u vezi s prehranom.
Frank Zane i Franco Columbu bili su ti
koji su mi birali vitamine.
A onda bismo eksperimentirali sa steroidima.
„Svi u bodybuildingu koji su na vrhu
uzimaju steroide.”
Za možda pet posto napretka koji sam ostvario
zaslužni su steroidi.
Bio sam pod liječničkim nadzorom.
Držao si se strogog pravila da to radiš četiri mjeseca godišnje
prije natjecanja, a onda prestaneš.
Promijenio sam prehrambene navike.
Jako sam preplanuo.
Ako ti je osobnost takva da se želiš praviti važan,
jedva čekaš pokazati ljudima što imaš.
Stotine ljudi gledale su tipove kako vježbaju.
Osjećao sam se kao da živim u cirkusu.
Stalno si dobivao
to zadovoljstvo da te ljudi gledaju
i govore: „Opa, izgleda nevjerojatno.”
Bilo je to ljeto 1969.
Radila sam kao hostesa u zalogajnici Zucky's.
Prišao mi je i rekao:
„Tako si seksi.
Moram te pozvati na spoj.”
S vrlo jakim naglaskom.
Jedva 100 riječi u njegovu rječniku.
Bio je zgodan. Magnetski privlačan.
Karizmatičan.
Jednostavno je bio drukčiji.
Kad je stigao na spoj, gledala sam slijetanje na Mjesec.
Gledali smo ga zajedno. Fotografirali smo se pred televizorom.
Ovdje je Baza tišine. Orao je sletio.
Nakon prvog spoja stalno smo se viđali, kad god smo mogli.
Posvuda je unosio smijeh.
Bio je tako
očaravajući.
Uz Barbaru sam prvi put vidio,
kroz njezine oči, kako Amerika slavi Božić.
Zato što bi me vodila kući, a obitelj me dočekivala otvorenih ruku.
Bio je to prvi put
u životu da sam slavio rođendan,
kad je Barbarina mama ispekla tortu.
Nikad nisam dobio tortu. Nitko nije pjevao Sretan rođendan.
Ne znam zašto.
Uz njih sam na drugi način počeo cijeniti američki način života
i počeo normalno živjeti.
Ali sa svojom obitelji…
Komunikacija s roditeljima nije bila dobra.
A moj brat…
Izbrisao sam ga iz glave
tih godina dok sam se bavio bodybuildingom.
Osjećao sam da ovdje stvaram vlastiti život
i nisam htio imati veze s prošlim životom.
Joea Weidera zanimalo je kako će me prodati.
Pa je smislio
da sam ja njemački stroj.
Bez emocija, samo stupam naprijed
i tako ću postati prvak.
Svidjelo mi se jer sam se tako i sam vidio.
Kao netko koga se ne može zaustaviti.
Joe Weider imao je jedan cilj, a to je da pobijedim na svakom natjecanju.
Da sam na naslovnici njegova časopisa.
Da mu prodajem hrpu dodataka prehrani.
I da za sve što radim
upotrebljava ime Weider.
Pa kad sam smislio da ću razdvojiti trening za bicepse i za tricepse,
nazvao je to Weiderovom rutinom.
Takav je bio dogovor.
Proći ću ovo.
Trebaju ti jedinstvene slike, Arnolde.
Neka izgleda drukčije.
Morao sam raditi s njim i reći:
„Joe, prodaješ svoje proizvode. Zarađuješ milijune.
I ja želim prodavati neke svoje proizvode.”
Samo trebam oglasni prostor
u tvom časopisu.”
Htio sam zaraditi. Htio sam jedan dolar pretvoriti u dva.
Htio sam naučiti kako to raditi na američki način.
Rekao sam Joeu:
„Možeš li mi pomoći? Želim učiti engleski.
Pa studirati poslovnu ekonomiju
jer ću možda morati preuzeti tvoju operaciju.”
Oduševio se.
Ovo su nove naslovnice.
Da vidim.
Ne želimo ga staviti na naslovnicu. Hajde.
Rekao si mi da na naslovnicu idu samo Mister Universe ili Mister Olympia.
Joe?
Kad god nešto želim, zapitam se koji je sljedeći korak.
Ako uvijek želite postići više, nikad niste zadovoljni.
Budući da je Reg Park imao tri naslova Mister Universea,
Arnold mora oboriti taj rekord.
Kad ljudi pomisle da je nešto previše, meni to nije bilo dovoljno.
I htio sam više.
Moj se tata povukao,
ali odlučio se natjecati na Mister Universeu.
Tata mi je tada imao 42 godine.
Arnold je imao 23 godine.
Netko mi je rekao: „Znaš li tko se još natječe?”
„Tko?”
„Reg Park.”
Rekao sam: „Ma daj. To je nemoguće.”
Bilo je čudno natjecati se protiv svog idola.
I pobijediti.
Kad sam pobijedio, mentalno mi se dogodilo nešto jako čudno.
Osjećao sam se pomalo krivim.
Da mi je ego smetao ili se nisam trebao natjecati te godine.
Znaš da si kao 15-godišnjak sanjao o tome
i idolizirao si to.
I sad, odjednom, ti postaneš osoba koju drugi idoliziraju.
Ostvario sam svoju viziju.
19. 9. 1970. MISTER UNIVERSE LONDON, ENGLESKA - PRVO MJESTO
Moj je um jednostavno drukčiji. Usmjeren je prema naprijed.
Što je sljedeće?
Novi izazov. Nova planina na koju se treba uspeti.
Mister Universe je naslov svjetskog prvaka,
ali svake godine bira se novi.
Tko je onda najbolji?
Tako je Joe Weider stvorio Mister Olympiju,
gdje se natječu svi Misteri Universea i svjetski prvaci.
Ako to osvojiš, možeš se nazvati najboljim.
Bum!
Mister Olympia!
Godine 1969. prvi put sam se natjecao na Mister Olympiji.
Bilo je to posve drukčije.
Natjecao sam se protiv Sergija Olive.
Izgubio sam od njega.
Bio je bolji od mene.
Poljubio sam ga na pozornici
i rekao: „Uživaj, ovo je zadnji put.
Sljedeće godine vratio sam se žestoko.
Morao sam ga pretvoriti u zlikovca,
kako bih trenirao sve jače.
Napokon sam dobio priliku suočiti se s njim.
Priredio sam smicalicu.
Izvodili smo pozu za pozom.
Onda sam rekao da je dosta.
„Sigurno već znaju
tko je pobjednik.”
Rekao je da imam pravo i sišao s pozornice.
A onda sam pokazao na njega, kao da odustaje.
Bio je to psihološki trik da se potvrdi suparništvo.
ARNOLDOVA PRVA POBJEDA NA OLYMPIJI
Okrenuo se i rekao: „Kurvin sine.”
Bio je jako ljut zbog toga.
3. 10. 1970. MISTER OLYMPIA NEW YORK, NEW YORK - PRVO MJESTO
U 70-ima su me poticali da idem od naslova do naslova.
Bio sam toliko ispred svih da sam ih pregazio.
-Što očekujete večeras? -Nisam siguran.
Zanima me kako izgleda.
-Možemo li pitati što očekujete večeras? -Očekujem fantastične bodibildere.
-Jeste li već bili? -Nisam.
-Jeste li ikad bili na natjecanju? -Nikad!
-A vi? -Nikad.
MUZEJ WHITNEY 1975.
Bodybuilding je poput umjetnosti,
kao da ste kipar poput Rodina ili Michelangela.
Jer morate imati osjećaj za simetriju i ljepotu.
Bez toga sve skupa
čini se kao gubitak vremena.
Tako, drži.
Tako. Samo zadrži položaj.
Izgleda malo drukčije nego prije dva mjeseca.
Nikad nisam bio zadovoljan svojim tijelom.
Bože mili.
Pogledao bih se u zrcalo i rekao da ne znam
kako to usrano tijelo može pobijediti.
-Hvala što ste došli. -Stiže i Lou Ferrigno.
Kad se hvalisam, to je sranje.
Dobro. Jako dramatično.
To je moje drugo lice, lice koje želim pokazati svijetu.
Slikaj ovo.
To bi te trebalo nadahnuti jer je ovo slika ruke.
Columbu je. Kako ti se to sviđa?
Ali zapravo, kad sam sam, pogledam se i kažem si:
„Još ništa od toga.”
Pogledajte prsa.
Mislim da sam zbog toga uvijek napet
i uvijek želim više.
Prsa ti izgledaju sjajno.
Golema su.
Bio sam u Baltimoreu i Philadephiji i pozirao na nastupima.
Došao sam kući,
a Franco mi je rekao da ima lošu vijest.
Pitao sam: „Kakvu?”
Odgovorio je: „Brat ti je poginuo u prometnoj nesreći.
Vozio je pijan
i udario je u telefonski stup.”
Zaprepastio sam se.
Uvijek je bio miljenik obitelji.
Izrazito umjetnički tip.
Jako pametan. Mnogo je čitao.
Ali mislim da moj brat nikad nije bio istinski sretan.
Mislim da je počeo piti jer je naš odgoj bio jako strog.
Brutalnost kod kuće,
batine koje smo katkad dobivali od roditelja.
Mislim da nije mogao izdržati sve to.
Kažnjavanje.
Po prirodi je bio mnogo osjetljiviji.
Moj brat i ja kod kuće smo gledali vrlo shizofreno ponašanje.
Postojao je ljubazni otac,
a katkad se moj otac vraćao kući pijan.
Urlao bi u tri ujutro.
Probudili bismo se i odjednom nam je srce ludo tuklo
jer smo znali što to znači.
Da može u bilo kojem trenutku udariti moju majku ili pomahnitati.
Javljalo se čudno nasilje.
Odgoj koji smo imali
koristio je nekome poput mene,
koji je iznutra bio vrlo snažan i odlučan.
Ali moj je brat bio krhkiji.
Nietzsche je imao pravo,
ono što te ne ubije, ojača te.
Ono što me učinilo ovakvim kakav sam danas
jest ono što je njega uništilo.
U SJEĆANJE NA MEINHARDA SCHWARZENEGGERA POČIVAO U MIRU!
Godine 1972., kad sam se natjecao u Essenu, u Njemačkoj,
moji su roditelji došli
iz neobjašnjivih razloga.
Nastupao sam barem 50 puta
na natjecanjima u dizanju utega, powerliftingu,
na mjesnim i saveznim natjecanjima, na državnim natjecanjima.
Moji roditelji nikad nisu došli.
Zato sam se jako iznenadio.
Moj se otac ponašao pomalo čudno.
Bio je malo sporiji. Katkad je frfljao.
Nešto nije bilo kako treba.
Nekoliko tjedana poslije javili su mi
da je otac doživio moždani udar.
Ulovio sam prvi let za Austriju
i otišao posjetiti oca u bolnicu.
Nije mogao komunicirati.
Trebao je liječničku pomoć,
ali nisam znao može li to prevladati ili ne.
To nisam znao.
Odletio sam natrag u Los Angeles,
a nakon toga je umro.
Kad su mi otac i brat umrli,
ništa nisam osjećao.
Znate? To sam jednostavno prekrižio.
Možda to poslije u životu izbije na površinu,
ti osjećaji, ali ne znam.
Vježbao sam za to.
Da na mene ne utječe ništa izvana.
Mislim, nisam stručnjak
za psihologiju.
Mogu vam samo reći,
kad ste osoba koja uvijek ima cilj,
koja uvijek ima misiju,
imate manje vremena da razmišljate o tome: „Kako se danas osjećam?
Jesam li danas depresivan?
Sažalijevam li se? Jesam li postao žrtva?
A joj. Tako se grizem” i sve ostalo.
Nemam vremena za to sranje. Ljudi često ne rade dovoljno.
Ako si stalno zauzet, nemaš vremena razmišljati o tome.
Idemo dalje. Pokret.
Kad sam shvatio da bodybuilding nije etabliran sport,
odlučio sam neumorno promovirati sebe.
Što suci traže?
Traže proporcije, simetriju, veličinu mišića,
kako ih predstavljate.
Želim se potruditi pomoći ljudima da shvate
kakav je to sport.
-Imaš li sve na stolici? -Ne, nastao je problem.
Shvaćam.
TKO TREBA OGLEDALA? AUSTRIJSKI HRAST LIJEPOG TIJELA
U ovoj sam zemlji tek pet godina.
Što znači „drpanje”?
Ajme meni.
NIJE GLUP KAO STUP I MIŠIĆI I MOZAK
To je sport i natječem se da bih bio najbolji.
Smatram da sam istodobno i umjetnik.
Stvaram tijelo kakvo prije nije postojalo.
Arnold je 1974. bio u fantastičnoj formi
i bio je uistinu nepobjediv.
G. 1974. pobijedio sam na natjecanju Mister Olympia.
Osvojio sam ukupno 13 svjetskih prvenstava u bodybuildingu.
Jedno za drugim.
Jer me vodila vizija.
PRVO MJESTO
Što sam još mogao učiniti?
Osvojiti još jedno?
Dosadno.
I tako sam prestao.
Natječem se već 10 godina.
Nakon deset godina čini mi se da je dosta.
Moram dati drugima priliku.
I otići kao pobjednik.
Dame i gospodo, Arnold Schwarzenegger!
To je sport. Volim se natjecati.
Volim biti najbolji na svijetu.
Jednostavno najbolji.
Stajati ondje i znati da nema drugog muškarca
koji je bolji u tom području od mene.
Mislim da se to sad ponavlja,
da bih htio prijeći na nešto drugo
i pokušati biti najbolji u nečemu drugom.
Na primjer?
Htio bih se baviti glumom.
Saznati mogu li biti dobar u tome.
DESET GODINA POSLIJE
Telefonirao sam.
Molim?
Rekao sam…
Ispričaj mi o svom glumačkom procesu.
Rekao je: „Jime.
Ne želim biti glumac.
Želim biti zvijezda.”
Prijevod titlova: Ana Sabljak