‫אני חושב שהגורל הוא מה שאנחנו עושים ממנו.‬
‫אתה חייב שיהיה לך חזון,‬
‫ואם אתה הולך בעקבותיו,‬ ‫אני חושב שניסים יכולים לקרות.‬
‫זו בדיוק הייתה מהות חיי.‬
‫ראיתי את פסגת עולם פיתוח הגוף,‬ ‫וטיפסתי עד הפסגה הזאת.‬
‫אחר כך ראיתי פסגה אחרת, זו של השחקן הראשי.‬
‫כוכב הקולנוע.‬
‫זה מזכיר לי מטפס הרים מפורסם,‬
‫אדמונד הילרי,‬
‫שהיה האדם הראשון אי פעם‬ ‫שטיפס על הר האוורסט.‬
‫העיתונאים שאלו אותו,‬
‫"על מה חשבת כשהבטת מסביב כשהיית על הפסגה?"‬
‫הוא אמר,‬
‫"פתאום ראיתי עוד פסגה,‬
‫"רחוק משם,‬
‫"והתחלתי לתכנן את המסלול שלי,‬
‫"איך אגיע לפסגה הזאת."‬
‫ב-1969‬
‫גילינו שמלהקים שחקנים לתפקיד הרקולס בסרט.‬
‫אלוהים, זאת ההזדמנות שלי‬ ‫להיות עוד רג' פארק.‬
‫לא הייתי מוכן. לא הבנתי חצי מהתסריט.‬
‫אולי תהיה שם איכות מסוימת,‬ ‫אבל לא תאהב את המקום.‬
‫תן לי להחליט בעניין.‬
‫נמאס לי מאותם פרצופים מוכרים,‬
‫מאותם דברים מוכרים.‬
‫לא לקחתי שיעור משחק לפני כן.‬
‫אין אדם שיוכל להתעלות על הרקולס.‬
‫אני הרקולס.‬
‫כך אמרת לי.‬
‫אין בן תמותה שיתעלה על הרקולס.‬
‫הם החליפו את הקול שלי.‬ ‫בקושי יכולתי לדבר אנגלית.‬
‫הם אמרו לי, "אמריקאים רוצים לשמוע‬ ‫את הגיבורים שלהם מדברים כמו ג'ון ויין,‬
‫"לא כמוך."‬
‫הם שינו את השם שלי‬ ‫מארנולד שוורצנגר לארנולד סטרונג.‬
‫הסרט יצא,‬
‫והוא…‬
‫ממש לא היה להיט.‬
‫במשך חמש שנים לא קיבלתי אף הצעה.‬
‫לשום דבר.‬
‫אז היו הרבה דברים שהייתי צריך ללמוד,‬
‫מכשולים שהייתי צריך להתגבר עליהם,‬ ‫כולל המכשול הגדול מכולם,‬
‫כשכולם אומרים, "לא, אי אפשר לעשות את זה".‬
‫למה לא ויתרת?‬
‫ובכן, מפני שהחזון שלי לא דיבר על ויתור.‬
‫החזון שלי היה לטפס על ההר הזה.‬
‫קונאן!‬
‫מה הכי טוב בחיים?‬
‫למחוץ את האויבים שלך,‬ ‫לראות אותם בורחים מפניך,‬
‫ולשמוע את קינת הנשים שלהם.‬
‫האמנותיות שלו הגיעה‬ ‫מהיותו מקורי מאוד בכל מה שהוא עשה.‬
‫העניין לא היה רק פופולריות.‬ ‫הוא הפך את זה למגניב.‬
‫סיפור ההצלחה האמריקאי‬ ‫המדהים ביותר שאני מכיר.‬
‫דחפנו זה את זה.‬
‫רציתי לדחוף אותו מצוק.‬ ‫לצערי, לא מצאתי כזה,‬
‫אז נאלצתי לחיות איתו.‬
‫אסטה לה ויסטה, בייבי.‬
‫הוא לא גרסה חלולה‬ ‫של מה שמישהו עשוי לחשוב על ארנולד.‬
‫קל לזלזל בו‬ ‫ככוכב פעולה משנות ה-80 ששיאו מאחוריו,‬
‫אבל הוא הרבה יותר מזה.‬
‫- ארנולד -‬
‫- חלק שני:‬ ‫שחקן -‬
‫נודל.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה יכול לקרוא איתי.‬
‫המלך בטירה.‬
‫שורה טיפוסית בשבילי, הא?‬
‫נכון.‬
‫וואו, כאן אנחנו נפרוץ פנימה.‬
‫זו הסתגלות מוזרה,‬
‫לעבור מפיתוח גוף לעולם המשחק.‬
‫- "יום נישואים שמח ולהתראות" -‬
‫אני ריקו!‬
‫כן.‬ ‫-איפה נעשה את זה?‬
‫מה?!‬
‫כאן או בחדר השינה?‬
‫אה, כאן.‬
‫בשנות ה-70, הסוכנים,‬ ‫המנהלים ונציגי האולפנים‬
‫היו מאוד ברורים כשאמרו לי, "אתה גדול מדי.‬
‫"אתה שרירי מדי, זה לא יעבוד עכשיו.‬
‫"שכח מהגוף השרירי במשקל 115 קילו."‬
‫- "רחובות סן פרנסיסקו" -‬
‫היי!‬
‫את חושבת שאני מצחיק?‬
‫אתה חייב להודות,‬
‫כשאתה עושה את זה,‬ ‫אתה נראה כמו קוף גדול או משהו כזה.‬
‫מספיק עם זה!‬
‫"בוא פשוט נמשיך.‬
‫"בוא נעבוד על המהות,‬ ‫בוא נעבוד על יכולות המשחק.‬
‫"הרגע שלך יגיע."‬
‫- וניס ביץ'‬ ‫1974 -‬
‫בשלב הזה כבר פרשתי מפיתוח הגוף.‬
‫חבר שלי, צ'ארלס גיינס,‬ ‫סיפר לי שהוא כתב רומן, "מועדון השרירים",‬
‫ושרוצים לעבד אותו לתסריט.‬
‫"מועדון השרירים" נכתב עבור מפתח גוף,‬
‫אז הרגשתי שאני במקום הנכון בזמן הנכון.‬
‫ברומן,‬
‫אני מנסה להגדיר מה המשמעות של להישאר רעב.‬
‫אף פעם לא להיות מסופק מהמקום בו אתה נמצא.‬
‫ברגע שארנולד שמע את האמרה, הוא הזדהה איתה.‬
‫זה היה האני מאמין שלו. ככה הוא חי.‬
‫לא משנה כמה הצלחות היו לו,‬
‫הוא תמיד רעב לעוד משהו.‬
‫בוב רייפלסון רצה להפוך את זה לסרט.‬
‫בוב ואני כתבנו את התסריט ביחד.‬
‫לחלק של ג'ו סנטו,‬
‫היית חייב להיות מפתח גוף,‬ ‫באופן שייראה משכנע.‬
‫אמרתי, "תראה, יש רק בחור אחד‬ ‫שמתאים לתפקיד הזה,‬
‫"וזה ארנולד שוורצנגר."‬
‫בוב אמר, "זה לא יעבוד. הוא צריך מאמן קול,‬
‫"המבטא שלו עדיין חזק מדי."‬
‫ארנולד עבד בלשכנע את בוב‬
‫שהוא האיש המתאים לתפקיד.‬
‫בוב רייפלסון עבד על "רסיסי חיים"‬ ‫ועל "אדם בעקבות גורלו".‬
‫היו לו הרבה סרטים מפורסמים.‬ ‫הוא היה במאי פופולרי מאוד.‬
‫הוא לא הבטיח לי את התפקיד.‬
‫הוא אמר, "בוא נעשה מבחן בעוד כמה חודשים.‬
‫"בינתיים, תלמד משחק."‬
‫בוב רייפלסון התקשר אליי,‬
‫והוא אמר שיש לו שחקן‬
‫שאף פעם לא שיחק בתפקיד דרמטי.‬
‫"תהיה מוכן לעבוד איתו?"‬
‫בששת השבועות הראשונים,‬
‫ביררתי כל מה שיכולתי על חייו של ארנולד.‬
‫"ספר לי על אבא שלך.‬
‫"ספר לי על אימא שלך.‬
‫"ספר לי איך היה לגדול באוסטריה.‬
‫"אל תדבר על זה סתם, אני רוצה לדעת‬ ‫מה אתה חווה כשאתה מדבר על זה.‬
‫"איך אתה מרגיש?"‬
‫הבנתי שחסרים בי דברים מסוימים.‬
‫כל כך שמרתי על עצמי, שאין שם ממש רגשות.‬
‫או שהם שם, אבל הם מוסתרים,‬ ‫וצריך לחשוף אותם על מנת להיות שחקן טוב.‬
‫ברגע שהרגשות שלי מפריעים לאימון,‬
‫אני מכבה אותם.‬
‫אני צריך לתת לראש שלי לדעת‬ ‫שזה בסדר להוציא אותם החוצה.‬
‫כשהלכתי למשרד של בוב רייפלסון,‬
‫באמצע הסצנה בוב אומר, "השיער שלי סמר.‬
‫"היה לי עור ברווז.‬
‫"אתה בפנים."‬
‫- "מועדון השרירים" -‬
‫בעזרתם של ג'ף ברידג'ס וסאלי פילד,‬
‫ועם העניין הברור שלהם‬ ‫לגרום לי לזרוח ולסרט לעבוד,‬
‫הם היו מוכנים‬ ‫לעשות איתי חזרות בכל רגע נתון.‬
‫מתי תוריד את המסכה הזאת?‬
‫כשאתה עובד עם מקצוענים כאלה,‬
‫זה גורם גם לך לזרוח.‬
‫אני לא אוהב שנוח לי מדי.‬
‫אחרי שמתרגלים לזה, קשה לוותר.‬
‫אני מעדיף להישאר רעב.‬
‫הייתי נלהב מאוד,‬
‫אבל ייקח זמן‬ ‫עד ש"מועדון השרירים" יצא לאקרנים.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫חודשיים אחר כך,‬ ‫ג'ורג' בטלר וצ'ארלס גיינס באו אליי‬
‫ואמרו שהם רוצים‬ ‫לעשות סרט תיעודי על עולם פיתוח הגוף,‬
‫שייקרא "פאמפינג איירון".‬
‫זהו זה. טייק ראשון.‬
‫אני מופיע טוב יותר מול קהל.‬
‫כאן היו עשרה אנשים‬ ‫שעבדו בצוות של הסרט התיעודי,‬
‫והמצלמות היו בפרצוף שלי,‬
‫וככה אתה יכול להופיע חזק יותר.‬
‫"פאמפינג איירון" וארנולד, ביחד,‬
‫הם מה שהפכו את פיתוח הגוף למה שהוא היום.‬
‫זה היה הדבר הראשון שהציג את פיתוח הגוף‬
‫לציבור הרחב.‬
‫הוא גם הביא לכך‬ ‫שארנולד התקבל יותר בתעשיית הקולנוע.‬
‫שם התרחש השינוי,‬ ‫ואנשים כבר לא ראו אותי כפריק של שרירים,‬
‫אלא כאישיות.‬
‫לו, מה הסיכוי שלך היום, לדעתך?‬ ‫-אני אפסיד. אתה הכי טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫הזאב על הגבעה פחות רעב‬ ‫מהזאב שמטפס על הגבעה.‬
‫זה נכון.‬ ‫-אתה מבין?‬
‫הוא פחות רעב, אבל כשהוא רוצה אוכל, יש לו.‬
‫ההרגשה הכי טובה‬ ‫שאפשר לקבל בחדר הכושר היא הפמפום.‬
‫מבחינתי, זה כמו לעשות סקס עם בחורה,‬
‫ולגמור.‬
‫זה אותו דבר.‬
‫שנת 1977 הייתה מטורפת.‬
‫- קאן‬ ‫1977 -‬
‫בפסטיבל הסרטים בקאן,‬ ‫"פאמפינג איירון" הפך לסנסציה.‬
‫מאות צלמים עקבו אחרינו.‬ ‫אנשים נעמדו והריעו.‬
‫אם אני נשוי? לא.‬
‫למה?‬
‫ההשפעה שלנו באותה שנה‬ ‫הייתה גדולה יותר משל כל אחד אחר.‬
‫הילד הגדול והשרירי שהגיע מאוסטריה.‬
‫הפתיחות והשכל שלו‬ ‫הפכו את שוורצנגר לכוכב בסרט הזה.‬
‫…פוגש את חלומו של יחצ"ן, מר יוניברס.‬
‫זה יותר מדי בשבילי.‬ ‫-"יותר מדי בשבילי." את יכולה לעשות ככה?‬
‫ביליתי עם אנדי וורהול, עם אמנים מפורסמים,‬
‫הופעתי על שערי מגזינים‬
‫ובתוכניות טוק-שואו.‬
‫ואז יצא "מועדון השרירים".‬
‫זה היה אפילו יותר משוגע.‬
‫טקס פרסי גלובוס הזהב.‬
‫ואני מקבל את פרס התגלית בגלובוס הזהב.‬
‫היה ברור מאוד‬ ‫שהדבר הבא שאעשה הוא לא רק לשחק,‬
‫אלא להיות שחקן ראשי בסרטים. להיות כוכב.‬
‫אתה יכול לתת לי מצית?‬
‫הרבה פעמים אנשים שמים לב רק להצלחה.‬
‫אבל במציאות,‬
‫חוץ מכל ההצלחה הגדולה שנהניתי ממנה,‬ ‫זה היה מאבק.‬
‫השתתפתי בסרט שנקרא "אוכפים מצחיקים",‬
‫עם קורט דגלאס ואן מרגרט.‬
‫תרצה לקרצף את הגב שלי?‬
‫כדאי שאביא עץ.‬
‫כשהסרט יצא,‬
‫אחד המבקרים אמר‬
‫שהבעות פנים של הסוס‬ ‫היו טובות יותר מאלה של שוורצנגר.‬
‫הייתי מתוסכל מאוד.‬
‫היה קשה מאוד למצוא סוכן.‬
‫כולם חזרו על אותם דברים.‬
‫"לא נוכל למכור אותך כרגע.‬
‫"אלה שנות ה-70.‬
‫"דסטין הופמן פופולרי עכשיו.‬
‫"אל פצ'ינו פופולרי עכשיו.‬
‫"כולם בחורים קטנים, ההפך הגמור ממך."‬
‫למזלי, לא הייתי צריך את הכסף.‬
‫אחרי שג'ו וידר הביא אותי לאמריקה,‬
‫הוא לימד אותי שנדל"ן‬ ‫זו אחת ההשקעות הכי טובות שיש.‬
‫קניתי את בניין הדירות הראשון שלי‬ ‫בשנות ה-70, כשהייתה אינפלציה ענקית,‬
‫ומייד הבנתי מה הפוטנציאל.‬
‫אחר כך התחלתי לקנות בנייני משרדים‬ ‫במיין סטריט בסנטה מוניקה.‬
‫הפכתי למיליונר בשנות ה-70,‬ ‫עוד לפני שהתחלתי להצליח בעסקי הקולנוע.‬
‫לא הייתי צריך לקחת תפקידים שטותיים,‬
‫לגלם דמויות משונות.‬
‫הייתי אומר, "מה לעזאזל?‬ ‫אני לא רוצה דמות כזאת.‬
‫"אני רוצה להיות השחקן הראשי.‬
‫"אני רוצה להיות הכוכב."‬
‫רק מכיוון שיש קושי או מכשול…‬
‫לא אכפת לי מה יידרש.‬
‫בסופו של דבר אהיה שם בצמרת, איתם.‬
‫אז אמרתי לעצמי,‬
‫"הדברים שאנשים קוראים להם מכשול,‬
‫"אני אהפוך אותם מעול לנכס."‬
‫צ'בי!‬
‫אתה בסדר?‬
‫חי באופן חלקי,‬ ‫ממועדון הטניס בווסט סייד, שוב,‬
‫זה טורניר הטניס "רוברט פ' קנדי"‬ ‫לסלבריטאים. בחיי, כמה כואב לי.‬
‫את'ל קנדי התקשרה אליי‬
‫ואמרה, "בובי שרייבר העלה את השם שלך‬
‫"כמועמד לטורניר הטניס רוברט פ' קנדי.‬
‫"אתה תהיה נהדר.‬
‫"יש לך את האישיות המתאימה,‬ ‫תבדר את כולם. תבוא?"‬
‫אמרתי לה, "את'ל,‬ ‫אף פעם לא החזקתי מחבט טניס ביד".‬
‫כל דבר שעשיתי, תמיד בדקתי עם היחצ"ן שלי,‬
‫שאמר, "את'ל קנדי התקשרה אליך?‬
‫"אלוהים!‬
‫"לך לשם. קבל את ההצעה."‬
‫לפני טורניר הטניס הייתה מסיבה גדולה.‬
‫כל בני משפחת קנדי היו שם.‬
‫יוניס ניגשה אליי ואמרה,‬ ‫"היי, איזה כיף שבאת.‬
‫"דרך אגב, זאת הבת שלי, מריה שרייבר."‬
‫אחר כך היא אמרה,‬ ‫"הבת שלי מאוד מחבבת אותך".‬
‫אמרתי לה, "לבת שלך יש תחת יפה מאוד,‬ ‫אני חייב להגיד לך".‬
‫יוניס אמרה, "תודה".‬
‫ואז היא הלכה משם בפרצוף של, "מה לעזאזל?"‬
‫זה היה מטופש. לא יודע למה אמרתי את זה.‬
‫מר אולימפיה ומר יוניברס לשעבר,‬
‫ארנולד נתקף עכשיו תסכול,‬
‫קורע את החולצה, ומוכן לחדש את המשחק.‬
‫כשהיינו בטורניר הטניס עצמו,‬
‫ראיתי שמריה מסתכלת עליי כל הזמן.‬
‫אחרי שהמשחק נגמר,‬ ‫היא וקרוליין קנדי ניגשו אליי והתחלנו לדבר.‬
‫מריה אמרה, "אני חושבת‬ ‫שכדאי שתבוא איתנו להייאניס פורט הלילה".‬
‫אמרתי לה, "אני רק צריך‬ ‫להביא את הבגדים שלי מהמלון.‬
‫"יש לי כאן רק בגדי טניס."‬
‫"השתגעת? כולנו מסתובבים שם במכנסיים קצרים.‬
‫באותו לילה טסנו במטוס פרטי להייאניס פורט.‬
‫אני הולך איתה לחוף הים,‬ ‫ואנחנו שוחים באוקיינוס.‬
‫אנחנו עולים לסירה, ושטים עליה במפרץ.‬
‫זה היה עד כדי כך מטורף.‬
‫כל הקטע היה, "בוא נבחן את הבחור הזה".‬
‫בבוקר למחרת, ביום ראשון,‬
‫כולם רצו לחדר שלי ושאלו, "אתה מוכן?‬
‫"אנחנו הולכים לכנסייה!"‬
‫אמרתי, "מה הכוונה, לכנסייה? אין לי בגדים".‬
‫בכנסייה, רוז קנדי ישבה קדימה.‬
‫היה צריך להתלבש יפה.‬ ‫כולם היו מהודרים, כי רוז…‬
‫אני יושב שם כמו שמוק,‬ ‫עם מכנסי הטניס הקצרים שלי,‬
‫נעלי טניס וחולצה של בובי שרייבר.‬
‫לפחות הייתה לי חולצה.‬
‫ממש התאהבתי במריה.‬
‫לא מפני שהיא הייתה קנדי,‬
‫אלא פשוט בזכות האישיות יוצאת הדופן שלה.‬
‫ראיתי את המורדת הקטנה שבה.‬
‫רציתי לברוח מהבית שלי, מאוסטריה.‬
‫גם היא רצתה לברוח.‬
‫אז זאת הייתה ההתחלה של מריה ושלי.‬
‫- לוס אנג'לס‬ ‫1978 -‬
‫שנה לאחר מכן,‬ ‫סוף סוף מצאתי סוכן שהיה מוכן לייצג אותי.‬
‫נתתי את כל מה שנתת לי לעורך הדין שלי,‬ ‫והוא בודק את העניין…‬
‫הוא אמר לי,‬ ‫"יש לך ריאיון עם דינו דה לורנטיס".‬
‫זה בן אדם שהפיק 500 סרטים,‬
‫הוא זכה בפרסי אוסקר וגלובוס הזהב,‬
‫כך שהוא היה רציני מאוד.‬
‫הגענו למשרד שלו,‬
‫והדבר הראשון שאני רואה הוא בחור קטן‬
‫שיושב מאחורי שולחן גדול.‬
‫כשהוא קם מהכיסא, הוא לא היה גבוה בהרבה,‬
‫אז הבנתי שהוא קטן מאוד.‬
‫אז אמרתי, "למה איש קטן כל כך‬ ‫צריך שולחן גדול כל כך?"‬
‫והוא מייד השתגע.‬
‫"אני לא יכול להשתמש בך. יש לך מבטא.‬
‫אמרתי, "מצחיק שאתה אומר את זה,‬ ‫כי גם לך יש מבטא. אני בקושי מבין אותך".‬
‫"תוציאו אותו מפה!"‬
‫הדלת בקושי נסגרת,‬
‫והסוכן שלי מתחיל לצרוח עליי.‬
‫"תסתכל, ארנולד.‬
‫"זה לקח דקה וארבעים שניות.‬
‫"זאת הייתה הפגישה הכי קצרה‬ ‫שהייתה לי אי פעם בהוליווד.‬
‫"היית חייב לפתוח את הפה שלך."‬
‫בהמשך אותה שנה,‬
‫אד פרסמן קנה את הזכויות ל"קונאן הברברי",‬
‫והוא התאהב בי‬ ‫אחרי שראה אותי ב"פאמפינג איירון".‬
‫הוא חשב שיש לי את האישיות המושלמת‬
‫כדי לגלם את קונאן.‬
‫אד פרסמן ביקש מדינו דה לורנטיס‬ ‫שיפיק את הסרט.‬
‫דינו מייד אמר, "אני לא יכול להשתמש בו.‬
‫"הוא נאצי!‬
‫"הוא לא מוצא חן בעיניי."‬
‫לאד פרסמן לא היה מושג מה הסיפור.‬
‫למרבה המזל, לפני שהם העיפו אותי מהפרויקט,‬
‫הם הביאו את הבמאי, ג'ון מיליוס.‬
‫הוא אמר, "דינו לא מחבב אותך".‬
‫אמרתי, "אני יודע".‬
‫הוא אמר, "אל תדאג, אני אסדר את זה".‬
‫וג'ון מיליוס היה בחור קשוח.‬
‫הוא מגיע לפגישות עם אקדח טעון,‬
‫ומניח אותו על השולחן‬ ‫כשהוא מדבר עם נציגי אולפנים.‬
‫דינו ממש לא רצה להתעסק איתו.‬
‫הוא חשב שמיליוס משוגע.‬
‫מיליוס אומר, "לא אעשה את הסרט בלי ארנולד.‬
‫"הוא יהיה קונאן."‬
‫- "קונאן הברברי" -‬
‫הצילומים היו קשים.‬
‫מיליוס היה משוגע.‬
‫הוא רצה שתצא החוצה בקור, שתקפא.‬
‫הנושא של הסרט הוא סבל. הוא אהב את זה.‬
‫למדתי להיות חסר רחמים.‬
‫הרבה אחרי שתמות,‬ ‫אנשים יחליטו אם היית טוב או לא.‬
‫אני עשיתי את כל הפעלולים שלי.‬ ‫לא היה עוד אף אחד עם גוף כזה,‬
‫אז הייתי צריך לעשות הכול בעצמי.‬
‫- צילומים מ"קונאן הברברי" שירדו בעריכה -‬
‫לעזאזל!‬
‫זה היה בסדר בטייק הראשון.‬
‫ואז צילמנו טייק שני,‬ ‫טייק שלישי, טייק רביעי.‬
‫בסופו של דבר דיממתי באמת.‬
‫תמיד הייתי קיצוני לגבי הכנה.‬
‫לא משנה כמה חזרות, לא משנה מה נדרש,‬
‫אתה לא עולה על הסט כשאתה לא מוכן.‬
‫זה כל מה שתצטרך.‬
‫נפגשנו בחמש בבוקר ועשינו אימוני סמוראי,‬
‫אימוני היאבקות, חרבות,‬
‫כדי שבאמת אוכל להבין את התנועה ולבצע אותה.‬
‫שעות על גבי שעות של רכיבה על סוס,‬ ‫כי רציתי להרגיש אחד עם הסוס.‬
‫בסופו של דבר, דינו דה לורנטיס הגיע לסט.‬
‫הוא עולה במדרגות.‬
‫הוא ניגש ישר אליי,‬
‫ואומר לי, "שוורצנגר,‬
‫"אתה קונאן."‬
‫ואז מסתובב… ויורד בחזרה.‬
‫אני זוכר שמיליוס רץ אליי,‬
‫נתן לי חיבוק גדול,‬
‫ואמר, "כן! הוא אוהב אותך!‬ ‫שמעת מה הוא אמר?"‬
‫אמרתי, "הוא אמר שאני קונאן. אני כבר יודע."‬
‫"זאת המחמאה הכי טובה שתקבל. אתה קונאן!‬
‫"אתה הדמות!"‬
‫מר יוניברס לשעבר, שבנוי כמו משאית,‬
‫מככב בסרט חדש, "קונאן הברברי".‬
‫על מה הסרט?‬ ‫-זה סרט פנטזיה.‬
‫זה סרט הרפתקאות שמתרחש בזמן דמיוני.‬
‫ארנולד שוורצנגר, קונאן הברברי.‬
‫נסעתי לכל מדינה בעולם‬ ‫כדי לקדם את הסרט הזה,‬
‫כי רציתי להראות שעכשיו אני ארנולד השחקן,‬ ‫לא ארנולד מפתח הגוף.‬
‫וזה עבד, כי ביססתי את עצמי כשחקן בינלאומי.‬
‫"קונאן" הכניס 90 מיליון דולר בכל העולם.‬
‫הוכחתי למפקפקים שאדם זר עם מבטא‬
‫ועם גוף במשקל 110 ק"ג‬ ‫יכול להפוך לשחקן ראשי‬
‫ולהצליח במכירות ברחבי העולם.‬
‫אז שיזדיינו כולם.‬
‫- סאן ואלי‬ ‫2023 -‬
‫יש לי את הבית הזה כבר יותר מ-25 שנה.‬
‫זה שילוב של אוסטריה ואמריקה.‬ ‫זה החום האוסטרי‬
‫והגודל האמריקאי.‬
‫גדול!‬
‫גדול מדי זה לא מספיק גדול.‬
‫זה הרעיון.‬
‫כשהגעתי לכאן, בשנות ה-60 וה-70,‬
‫לאמריקה היו בעיות.‬
‫הרציחות של מנסון והמחאות נגד המלחמה.‬
‫ההיפים עלו.‬
‫מהגר כמוני לא מסתכל על הדברים האלה.‬
‫אני הולך לעיר הנוצצת על הגבעה.‬
‫כן, אולי יש בה ליקויים ודברים נוראיים,‬
‫אבל אני לא רואה אותם.‬
‫אני מגיע כדי להצליח‬ ‫לעבור מעולם אחד לעולם הבא,‬
‫מפיתוח הגוף לעסקי השעשועים ולעולם המשחק.‬
‫רק באמריקה.‬
‫התאהבתי באמריקה‬
‫אחרי שראיתי סרט בשחור-לבן בבית הספר.‬
‫הבניינים הגבוהים של ניו יורק,‬
‫היה את גשר הזהב.‬
‫הכול נראה פשוט ענק,‬
‫ורציתי להיות חלק מזה.‬
‫אני אוהב מוזיקה האמריקאית,‬ ‫אני אוהב איזה פוליטיקאי אמריקאי.‬
‫הכול היה אמריקה.‬
‫הגשתי בקשה לקבלת אזרחות.‬
‫כמובן שצריך לעבור מבחן.‬
‫למדתי למבחן, ועברתי אותו.‬
‫ב-1983 הפכתי לאזרח.‬
‫חיכיתי לרגע הזה הרבה זמן.‬
‫היום אני סוף סוף אזרח אמריקאי,‬ ‫ואני מרגיש נהדר.‬
‫באמת הרגשתי איזו מתנה גדולה זו‬
‫להפוך לאמריקאי.‬
‫- ארנולד שוורצנגר -‬
‫נולדתי באוסטריה, ואני מאוד גאה בזה,‬
‫אבל בניתי את עצמי באמריקה.‬
‫המדינה הזאת זקוקה לממשל חדש,‬
‫שיחזיר את אמריקה לגדולתה.‬
‫בשנות ה-80 אנשים התגברו‬ ‫על הבעיות של שנות ה-60 וה-70,‬
‫ואז רונלד רייגן נבחר,‬
‫והוא לא היה מוכן לקבל שטויות מאף אחד.‬
‫אמריקה חזרה.‬
‫כולכם נתתם את הכוח, את האומץ המוסרי,‬
‫וכן, גם את העוצמה הרוחנית‬
‫שבנו את האומה החופשית‬ ‫הגדולה ביותר שהעולם ידע אי פעם.‬
‫אמריקה הייתה חזקה, וזה השפיע על הסרטים.‬
‫פתאום אנשים היללו את סרטי הפעולה.‬
‫היה חשוב מאוד שיהיה לך גוף שרירי‬ ‫ושתיראה כמו גיבור פעולה.‬
‫אז הרווחנו מכניסתו של רונלד רייגן לתפקיד‬
‫ומכך שאנשים אמרו, "כן, אמריקה חוזרת".‬
‫לגבי ארנולד,‬
‫ובכן, הוא רכב על כל זה ישר אל מסך הקולנוע.‬
‫הלכתי לאיזו מסיבה ופגשתי את מייק מדוויי,‬
‫שהיה מפיק נודע מאוד.‬
‫הוא אמר לי, "יש לנו סרט פעולה מעולה,‬
‫"שנקרא 'שליחות קטלנית'."‬
‫- שליחות קטלנית‬ ‫מאת ג'יימס קמרון וגייל אן הרד -‬
‫לא ממש רציתי את זה.‬ ‫לא עוד סרט דל תקציב טיפשי.‬
‫אבל הכתיבה הייתה ממש טובה.‬
‫הוא אמר, "נשארה לנו‬ ‫עוד דמות אחת שצריך ללהק,‬
‫"הדמות של ריס."‬
‫מייק מדוויי אמר לי שהליהוק לסרט הושלם.‬
‫"חשבתי על הכול.‬
‫"או-ג'יי סימפסון וארנולד שוורצנגר."‬
‫שאלתי, "מי זה מי?"‬ ‫שני השמות האלה נשמעו לי ממש לא מתאימים.‬
‫לא יכולתי לצאת מזה.‬ ‫הייתי צריך לפחות לראות את השוורצנגר הזה.‬
‫אני נפגש עם ארנולד ב"לה-דום",‬ ‫שהייתה מסעדה ידועה לסגירת עסקאות.‬
‫ארנולד קרא את התסריט,‬ ‫כתב עליו הערות, והוא מתחיל לדבר.‬
‫אני רק יושב שם וצופה בו.‬ ‫זה כאילו שהצליל נכבה.‬
‫אני רק רואה איך האור‬ ‫שמשתקף מחלונות הזכוכית‬
‫פוגע בפרצוף שלו כשהדלת נפתחת.‬
‫אני חושב לעצמי…‬
‫"יש לו חתיכת פרצוף."‬
‫במהלך השיחה שלנו‬ ‫התברר שאף אחד לא היה מחויב‬
‫לרעיון שאו-ג'יי סימפסון יגלם את המחסל,‬
‫כי לא ניתן למכור אותו כמכונת הרג.‬
‫כן.‬
‫בינתיים, הוא מדבר על המחסל.‬ ‫הוא לא מדבר על ריס.‬
‫אמרתי, "תראה, מי שזה לא יהיה,‬
‫"הוא חייב להיות לגמרי לא כמו בן אדם."‬
‫איך שהוא עולה על אופנוע,‬ ‫איך שהוא רץ, איך שהוא קם.‬
‫הכול חייב להיות כמו מכונה.‬
‫הוא אומר, "אולי אתה תשחק את המחסל?‬
‫"אתה לגמרי מבין את הדמות. אתה המכונה."‬
‫אמרתי, "לא, אני לא רוצה לשחק נבלים,‬
‫"לדמות יש רק 26 שורות."‬
‫התחלתי לריב איתו לגבי העניין,‬ ‫והוא רק אמר ברוגע, "תחשוב על זה".‬
‫חשבתי במשך שלושה ימים,‬ ‫ואז התקשרתי אליו ואמרתי,‬
‫"בכל פעם שאני קורא את זה,‬ ‫אני יותר ויותר מדמיין את עצמי‬
‫"משחק את המחסל."‬
‫אמרתי לו שאני בפנים, ואז התחלנו בהכנות.‬
‫- "שליחות קטלנית" -‬
‫הוא הבין שזה בדיוק מה שהוא היה צריך‬
‫כדי לסתור את ערך המותג העצום שהיה לו‬
‫כ"הגוף".‬
‫העניין כאן לא היה הגוף. העניין היה הפרצוף.‬
‫זו באמת הייתה פשוט עוד עבודה.‬
‫לא חשבתי שהתסריט הזה‬ ‫טוב בהרבה מתסריטים אחרים שקראתי.‬
‫הייתי באמת חסרת מושג.‬
‫התקציב היה נמוך מאוד,‬ ‫וכולנו היינו די חדשים בזה.‬
‫בהחלט היו לי ספקות.‬
‫לפי ההגדרה המתנשאת שלנו, ארנולד היה מתחזה.‬
‫מפתח גוף שמעמיד פנים שהוא שחקן.‬
‫אבל מכיוון שהייתי סקרנית,‬
‫עמדתי בצד וצפיתי בארנולד.‬
‫המחסל מסתובב חופשי.‬
‫אי אפשר להגיע איתו להסכמה.‬
‫אי אפשר לדבר איתו בהיגיון.‬
‫הוא לא מרגיש רחמים,‬
‫או חרטה, או פחד.‬
‫ואין שום ספק שהוא לא יפסיק אף פעם,‬
‫עד שתמותי.‬
‫וקניתי את זה.‬
‫הפיזיות והנוקשות‬
‫וכל הדברים שהוא יישם,‬ ‫חשבתי, "אוקיי, זה יכול לעבוד".‬
‫מתישהו באמצע הצילומים‬ ‫אנחנו עושים סצנה בתחנת משטרה.‬
‫אני חבר של שרה קונור.‬ ‫אמרו לי שהיא פה. אפשר לראות אותה, בבקשה?‬
‫לא, אי אפשר. היא נותנת תצהיר.‬
‫השורה היא, "אני אבוא שוב".‬
‫זה ממש לא אמור היה להיות רגע גדול.‬
‫זה אמור היה להיות פשוט, בלי בעיה.‬
‫אני אבוא שוב.‬
‫משום מה, ארנולד לא אמר, "אני אבוא שוב".‬
‫אמרתי, "טוב, פשוט תגיד 'אני אחזור'.‬ ‫שמור על זה פשוט".‬
‫אמרתי, "ג'ים, זה נשמע מצחיק‬ ‫כשאני אומר 'אני אחזור'.‬
‫"זה יישמע הרבה יותר כמו מכונה‬ ‫אם אגיד, 'עוד אחזור'."‬
‫והוא אמר, "אתה הכותב?", ואמרתי, "לא",‬
‫והוא אמר, "אז אל תגיד לי‬ ‫איך פאקינג לכתוב".‬
‫אמרתי, "אוקיי".‬
‫"אני אחזור."‬
‫"כן!‬
‫"אלוהים, יש לי עור ברווז! זה נהדר!"‬
‫אני אחזור.‬
‫הוא צדק לחלוטין.‬
‫אני חושב שזו הפכה להיות‬ ‫השורה הכי מצוטטת בהיסטוריה של הקולנוע.‬
‫זה רק מראה לכם מי צדק ומי טעה.‬
‫- הצצות -‬
‫כל מה שאני דורש מסרט כזה‬ ‫זו הרבה פעולה, שתהיה עשויה טוב,‬
‫ושיהיה לי אכפת ממישהו, שאהיה בעדו.‬
‫הסרט הזה מספק את זה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫יש בו הרבה פעולה, יש דמויות שאכפת לך מהן,‬ ‫ויש גם עלילה מקורית.‬
‫כשהלכתי לראות את "שליחות קטלנית",‬ ‫בסופו של דבר, נהניתי מאוד.‬
‫הצלחה בקופות לא מבטיחה‬ ‫שהמבקרים יאהבו את הסרט.‬
‫אז כשהמבקרים של מגזין "טיים"‬
‫בוחרים בו בעשיריית הסרטים הטובים,‬ ‫זה היה חסר תקדים.‬
‫אפילו ג'ים קמרון התחרפן מזה.‬
‫פתאום צברתי מומנטום.‬
‫- ריאיון -‬
‫אבל משהו לא היה בסדר.‬
‫- שער להולידיילנד‬ ‫ברוכים הבאים לתקווה -‬
‫אני תמיד צריך אויב.‬
‫אתה מבקר מישהו כאן?‬
‫לא.‬
‫ב-77' ארנולד זכה בפרס התגלית.‬
‫אמרתי, "באמת?"‬
‫שנות ה-80 היו זמן מעניין מאוד,‬ ‫כי הדמות הברורה של "גיבור פעולה"‬
‫עדיין לא ממש התגבשה.‬
‫עד אז פעולה הייתה מרדף מכוניות,‬
‫כמו ב"בוליט" או ב"הקשר הצרפתי",‬
‫בסרטים על "אינטלקט"‬
‫ומשחקי מילים וכל מיני דברים "מילוליים".‬
‫העניין ב"משחק הדמים" היה פעולה.‬
‫ממש השתמשת בגוף שלך כדי לספר את הסיפור.‬
‫לא היה צורך בדיאלוג.‬
‫ראיתי שזו הזדמנות,‬ ‫כי אף אחד אחר לא עשה את זה,‬
‫חוץ מעוד איזה בחור מאוסטריה…‬
‫שלא צריך להגיד הרבה.‬
‫סליי היה לפניי בשנות ה-80,‬
‫אז הייתי צריך להדביק את הפער.‬
‫כל פעם שיצא סרט בכיכובו, כמו "רמבו 2",‬
‫הייתי צריך למצוא דרך להתעלות עליו.‬
‫הסרט החדש שלך, "קומנדו",‬
‫מושווה כמובן ל"רמבו".‬
‫אי אפשר להשוות ביניהם,‬
‫כי הסרט שלי לא מתרחש בג'ונגל.‬
‫מה לגבי השרירים?‬ ‫איך השרירים שלך בהשוואה לאלה של מר סטאלון?‬
‫אני זה שזכה בכל התארים,‬ ‫אני לא צריך להגן על עצמי.‬
‫ארנולד התחיל לעלות.‬
‫נעשינו תחרותיים מאוד, כמו עלי ופרייז'ר,‬
‫או לוחמים גדולים שנעים באותו מסלול.‬
‫היה מקום רק לאחד מאיתנו.‬
‫היה לנו סגנון משחק שונה לגמרי.‬
‫הוא היה עליון.‬
‫היו לו כל התשובות. היו לו הגוף והכוח.‬
‫זאת הייתה הדמות שלו.‬
‫טוק-טוק.‬
‫אני ניסיתי להיות הבחור הלא מוכשר מדי.‬
‫הייתי צריך לקבל מכות כל הזמן,‬
‫וארנולד אף פעם לא נפגע הרבה.‬ ‫אמרתי לו, "ארנולד,‬
‫"אתה יכול להילחם נגד דרקון,‬ ‫ותחזור עם פלסטר."‬
‫הייתה בינינו עוינות גדולה.‬
‫אני חושב שמה שחסר לך זה קצת…‬
‫ברזל בדיאטה שלך.‬
‫לא יכולנו אפילו להיות באותו חדר.‬ ‫היה צריך להפריד בינינו.‬
‫התחרינו בכל דבר.‬
‫חתיכת בן זונה.‬
‫הגוף השרירי והמשומן.‬
‫מה קרה?‬
‫מי אכזרי יותר, מי קשוח יותר?‬
‫הוא אומר, "טוב, אם סטאלון הורג 15,‬ ‫אני אהרוג 30".‬
‫מי משתמש בסכינים גדולים יותר…‬
‫תישאר בסביבה.‬
‫ברובים גדולים יותר?‬
‫המשכנו עוד ועוד, עד לרמה שסחבנו תותחים.‬
‫סליי ואני היינו במלחמה.‬
‫הוא רצה להיות מספר אחת.‬
‫לצערי, הוא הצליח.‬
‫בלי סטאלון, אולי לא הייתה לי‬ ‫אותה מוטיבציה בשנות ה-80‬
‫לשחק בסרטים ששיחקתי בהם‬ ‫ולעבוד קשה כמו שעבדתי.‬
‫אני אדם תחרותי.‬
‫כל חיי תמיד היו ככה.‬
‫כשהייתי ילד,‬
‫אח שלי עבר ללמוד בחטיבת ביניים בגראץ.‬
‫הייתה הליכה של חצי שעה‬ ‫עד לתחנת האוטובוס, דרך יער.‬
‫אח שלי פחד מהחושך.‬
‫ההליכה הביתה הייתה מאוד מפחידה עבורו,‬
‫אז הייתי צריך ללכת‬ ‫ולוודא שאחי לא יבכה בדרך הביתה.‬
‫רציתי להוכיח להורים שלי‬ ‫שאני האמיץ מבין שנינו.‬
‫רציתי שהם יתגאו בי,‬
‫ושיראו שכן,‬
‫אני מסוגל.‬
‫ב-1985‬
‫לקחתי איתי את מריה לאוסטריה.‬
‫לתאל,‬
‫לכפר בו גדלתי.‬
‫ואז הלכנו לטאלרסי, האגם בכפר שלי.‬
‫זה היה משמעותי מאוד עבורי‬
‫שהיא ראתה מאיפה באתי‬
‫ואיפה הכול התחיל.‬
‫ואמרתי לה,‬
‫"יש שם סירות, אני אקח אותך לשיט קטן."‬
‫כשהיינו באמצע האגם, הוצאתי את הטבעת,‬
‫והצעתי לה נישואים.‬
‫ההפתעה שלי הצליחה.‬
‫החתונה הייתה בהייאניס פורט,‬
‫באותה כנסייה בה פגשתי לראשונה‬ ‫את סבתא של מריה, רוז קנדי.‬
‫- סנט פרנסיס קסבייר -‬
‫זו הייתה החתונה הכי גדולה שהייתי בה.‬ ‫היו שם לפחות 500 איש.‬
‫הכרתי עשרה אחוזים מהם.‬
‫"כיצד אני אוהבת אותך?‬
‫"הרשה לי לספור את הדרכים.‬
‫"אני אוהבת אותך‬
‫"עם הנשימה,‬
‫"החיוכים והדמעות‬
‫"של כל חיי."‬
‫אני, מריה…‬ ‫-אני, ארנולד…‬
‫לוקחת אותך, ארנולד…‬ ‫-לוקח אותך, מריה…‬
‫בזמנים הטובים והרעים, בחולי ובבריאות,‬
‫אוהב אותך…‬
‫ואכבד אותך…‬ ‫-כל ימי חיי.‬
‫עכשיו מה?‬
‫אתה יכול לנשק את הכלה.‬
‫תמיד חשבתי שאני הבן זונה הכי בר מזל בעולם.‬
‫יש לי הרבה מזל להצליח בעסקי הקולנוע‬
‫וגם בחיי האישיים.‬
‫יש מעט מאוד אנשים‬ ‫שיכולים לומר שהם מצליחים בשני העולמות.‬
‫- אשת NBC בהיריון -‬
‫ואז, להפוך לאבא‬
‫זה משחק חדש לגמרי.‬
‫אנשים מדברים על זה הרבה,‬ ‫אבל אתה לא מבין על מה הם מדברים.‬
‫כשקתרין נולדה,‬
‫זלגו דמעות מעיניי.‬
‫כל כך התרגשתי‬
‫מהחיים האלה שיצרתי עם מריה.‬
‫ואתה מבין שזה עולם אחר לגמרי.‬
‫זה היה פשוט מדהים,‬ ‫השמחה הגדולה שזה הביא לנו,‬
‫וגם מוטיבציה גדולה להמשיך בקריירה.‬
‫אבל עכשיו אתה צריך לחשוב על זה.‬
‫תמיד אהבתי לקרוא איזה ציטוט ולהגיד לעצמי,‬
‫"זה משהו שיכולתי להגיד."‬
‫הציטוט של טד טרנר, "לישון מוקדם,‬ ‫לקום מוקדם, לעבוד קשה ולקדם",‬
‫היה אחד הציטוטים האלה.‬
‫- אספן‬ ‫1987 -‬
‫בפעם הראשונה שנתקלתי בארנולד,‬
‫שנינו עשינו סקי בקולורדו.‬
‫הוא יצא ממועדון ה"סנואומאס".‬
‫הוא פתאום עצר והצביע עליי,‬
‫"אתה הבחור מ'מכסחי השדים', לא?"‬
‫אמרתי, "כן, זה הסרט שלי".‬
‫הוא אמר, "אני יכול להיות מכסח שדים".‬
‫זו הייתה דרך חכמה מאוד שלו להגיד לי,‬ ‫"אני יכול לשחק בקומדיה, לא רק בסרט פעולה".‬
‫יצאנו לארוחת ערב, והוא תפס אותי לא מוכן.‬
‫הוא דיבר יפה מאוד,‬
‫והאינטליגנציה וההומור שלו היו בולטים.‬
‫אמרתי לו, "יום אחד נעשה ביחד סרט".‬
‫אחר כך דני דה ויטו ואני‬ ‫היינו באיזו הקרנה של אולפני דיסני,‬
‫וכשראיתי את שני החבר'ה האלה באותו שבוע‬
‫הכניס לי לראש את הרעיון‬ ‫שאולי הם יהיו הצמד המושלם בסרט.‬
‫- "תאומים" -‬
‫באופן לגמרי פתאומי התקשר אליי איבן רייטמן.‬
‫הוא אמר, "מה דעתך שאתה וארנולד שוורצנגר‬ ‫תהיו אחים בסרט 'תאומים'?"‬
‫אמרתי, "אלוהים, זה רעיון מדהים".‬
‫הייתי בניו יורק עם הילדים שלי.‬
‫הייתי מול מלון, ויצאתי ממכונית,‬
‫והתקשיתי עם התיקים.‬ ‫פתאום הרגשתי יד על הכתף שלי,‬
‫שאחר כך תפסה את התיק.‬ ‫חשבתי שזה השוער במלון.‬
‫אני מסתובב, והנה שוורצנגר.‬
‫"יו, דני!" אמרתי לו, "ארנולד! תודה!"‬
‫זה היה המפגש הראשון שלנו.‬
‫כדי שזה באמת יעבוד‬
‫היה צריך להאמין באמת של הסיפור,‬ ‫אבסורדי ככל שתהיה.‬
‫- תאומים -‬
‫יש לי אח?‬
‫כן.‬
‫שלחו אותך לבית יתומים בלוס אנג'לס.‬
‫הרגשתי שלהציג דמות נאיבית יותר,‬
‫דמות חדשה לעולם, יכול להיות אפקטיבי.‬
‫הוא בטח בדיוק כמוני!‬
‫כתבנו את זה ככה,‬
‫וחלק מהעבודה שלי כבמאי‬ ‫הוא לנצל כל מה שאפשר‬
‫כדי לחשוף את ארנולד העמוק יותר.‬
‫במיוחד לא רציתי ללכת בגישה של משפטי מחץ.‬
‫הוא תמיד חשב שהדרך להעביר שורה‬
‫היא פשוט להגיש אותה באופן פיזי,‬
‫אבל הקומיקאים הגדולים‬ ‫דווקא משחקים באופן כמה שיותר מאופק.‬
‫תמיד אמרתי לכותבים‬ ‫שהם צריכים לכתוב בשבילי.‬
‫זוכר שהבטחתי להרוג אותך אחרון, סאלי?‬
‫נכון, מטריקס, באמת הבטחת!‬
‫שיקרתי.‬
‫השורות שבזכותן אני מפורסם…‬ ‫לא ככה מדברים בקומדיה.‬
‫זה היה שינוי מתבקש ומעניין,‬
‫שככל שמשהו עבד לטובתך,‬ ‫ככה היית צריך לעבוד כדי להיפטר ממנו.‬
‫מייד, בינגו.‬
‫הייתה בינינו התאמה.‬
‫אני ג'וליוס, ואני אחיך התאום.‬
‫ברור!‬
‫ברגע שהתיישבתי, חשבתי שאני מביט במראה.‬
‫אנחנו לא תאומים זהים.‬
‫ואז אנחנו עושים את כל הקטע של להביט במראה.‬
‫"תאומים" היה הסרט הראשון שלי‬ ‫שהכניס יותר מ-100 מיליון דולר בקופות.‬
‫- בינלאומיות: 71,088,059 דולר -‬
‫- סך הכול: 183,024,447 דולר -‬
‫לכולם יש את הסרט הזה על המדף.‬
‫לפחות חשבון הבנק שלי‬ ‫אומר שלכולם יש את הסרט הזה על המדף.‬
‫- "תאומים" שמחים ועשירים! -‬
‫הכרתי את ארנולד במסיבת האלווין.‬
‫גדלתי במשפחה אוסטרית,‬
‫אז התחברנו דרך סקי, שניצל וינאי ולדרהוזן.‬
‫הוא אמר, "אני מתחיל להרוויח הרבה כסף.‬
‫'אני רוצה לעשות יותר מאשר נדל"ן.‬
‫"אני רוצה שתנהל את הכספים שלי.‬ ‫תעזור לי לעשות עסקאות?"‬
‫הערב, ההמתנה הסתיימה.‬
‫"פלאנט הוליווד" פתוח אצלנו.‬
‫ההשפעה שלו מאמצע שנות ה-80‬ ‫ועד שנות האלפיים הייתה עצומה.‬
‫הוא עזר להתחיל את הזינוק של הסיגרים.‬ ‫פתאום סיגרים הפכו לדבר ענק.‬
‫הוא היה כוכב הקולנוע הגדול בעולם,‬ ‫והוא תמיד צולם עם סיגר.‬
‫השעונים הגדולים. אף אחד לא ענד שעון גדול.‬
‫האמרים. ארנולד היה מעורב‬ ‫בפיתוח ההאמר המסחרי הראשון.‬
‫כל הרעיון שאמריקה עוברת‬ ‫לרכבים גדולים יותר, לרכבי SUV ודברים כאלה,‬
‫הכול חלק מזה.‬
‫זה המותג שלו.‬
‫אני חתיך. אני אמיץ.‬
‫אני מעשן את הסיגר שלי בכל מקום שאני רוצה.‬
‫אני לא צריך למצוא מסתור, כמוך.‬
‫זה ה"שמץ", בדיוק שם.‬
‫הכול בולשיט.‬
‫כדי למכור דברים, אתה צריך את ה"שמץ".‬
‫אני יכול לתרגם את זה רק כ"בולשיט".‬
‫באמריקה אנחנו אומרים בולשיט.‬
‫כשאתה מקדם סרט, "לפמפם טוב יותר מלגמור",‬
‫זה הכול שמץ.‬
‫תמיד אהבתי רכבים צבאיים גדולים ומפלצתיים.‬
‫לנהוג בהאמר, ואז בטנק.‬
‫כדי לנהוג על רכב כזה‬ ‫אתה חייב שיהיה לך סיגר בפה,‬
‫כי אז הכול נראה נועז יותר.‬
‫זה השמץ.‬
‫- "שליחות קטלנית 2: יום הדין" -‬
‫"שליחות קטלנית 2." הוא חזר.‬ ‫-נכון.‬
‫כשעושים סרט המשך,‬ ‫אי אפשר פשוט לספר את אותו סיפור.‬
‫ב"שליחות קטלנית" הראשון הייתי מכונה מרושעת‬
‫שהשמידה כל מי ומה שעמדו בדרכה.‬
‫ובסרט השני אני אומר, "אני נשבע…‬
‫"לא אהרוג אף אחד."‬
‫בהתחלה ארנולד לגמרי התנגד לרעיון.‬
‫ארנולד ואני קבענו להיפגש ולדבר על התסריט.‬
‫אני מתיישב, ואני רואה‬ ‫שהוא לא במצב הרוח העליז הרגיל שלו.‬
‫אני שואל, "מה קרה? זה לא מצא חן בעיניך".‬ ‫הוא אומר, "ג'ים…‬
‫"אני לא הורג אף אחד."‬
‫בואי איתי אם את רוצה לחיות.‬
‫"עכשיו אתה האיש הטוב, אתה השומר, המגן."‬
‫הוא אמר, "אוקיי. בסדר.‬
‫"אפשר לירות להם ברגל?"‬
‫אמרתי, "כן, פשוט תירה להם ברגל.‬ ‫מה אתה אומר?"‬
‫הוא אומר, "זה טוב".‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬ ‫-הוא יחיה.‬
‫כמה ימים לפני הצילומים,‬
‫ג'ים קמרון אומר לי,‬ ‫"בואו ניפגש כולם לארוחת ערב".‬
‫לינדה מגיעה, מורידה את הסוודר שלה,‬
‫ואני מסתכל על הזרועות שלה.‬
‫ורידים בשריר הזרוע הדו-ראשי,‬ ‫וגם בשריר הזרוע התלת ראשי.‬
‫הכול היה כמו אצל מפתח גוף, רק בקטן.‬
‫אני זוכרת את הגאווה הגדולה שהרגשתי‬ ‫כשהראיתי לארנולד.‬
‫אמרתי, "אני לא מאמין‬ ‫שהבת זונה הזו חטובה יותר ממני".‬
‫כשעשיתי את הסרט עם ארנולד,‬ ‫ביקשתי ממנו שידבר עם שאר השחקנים.‬
‫שחקנים בדרך כלל מנסים לחלוק קצת אמת‬
‫מתהליך המשחק. ארנולד אומר, "שכח מזה.‬
‫בעיניו, חצי מהעבודה היה לשחק בסרט,‬ ‫והחצי השני היה לקדם אותו.‬
‫אתה צריך להיות מעורב בעצמך.‬ ‫אתה צריך לצאת לשטח ולהגיד,‬
‫"הנה למה אתם צריכים לראות את הסרט."‬ ‫זה לא משנה אם שאר הכוכבים מסרבים,‬
‫כי הם פרחחים מפונקים.‬
‫"אני כוכב, אני לא מוכר סרטים.‬
‫"אתם צריכים למכור את הסרט,‬ ‫אני האמן…" בולשיט!‬
‫צריך למכור הכול.‬ ‫כל דבר שאתה עושה, צריך למכור אותו.‬
‫הסרט לא הכניס 50 מיליון דולר כמו הראשון.‬
‫הוא הרוויח יותר מ-200 מיליון דולר בארה"ב.‬ ‫הוא הפך לסרט הרווחי ביותר.‬
‫ארנולד שוורצנגר חיסל את התחרות בקופות.‬
‫למה ארנולד רוצה לשחק סייבורג טוב?‬
‫אני חושבת שיהיה יום‬ ‫שתראו אותו רץ לסנאט בקליפורניה,‬
‫והוא לא רצה להרוס את זה‬ ‫בכך שיהיה שוב האיש הרע שהוא היה ב-1984.‬
‫זאת רק תאוריה קטנטנה, אבל זו דעתי.‬
‫שמעתם זאת כאן לראשונה.‬ ‫-כן.‬
‫כנראה שאין אף אדם בעולם‬
‫שלא מכיר את האדם שנמצא מאחורי המסך.‬
‫הוא הכוכב הרווחי ביותר בעולם.‬
‫היום יוצא לאקרנים הסרט החדש שלו,‬ ‫שנקרא "אחרון גיבורי הפעולה".‬
‫תנו בבקשה מחיאות כפיים לארנולד שוורצנגר.‬
‫כש"אחרון גיבורי הפעולה" יצא,‬
‫כבר הגעתי לפסגה שלי‬ ‫אחרי "שליחות קטלנית 2",‬
‫עם הסרט הכי מצליח של השנה.‬
‫בעולם. לא רק באמריקה, בכל העולם.‬
‫- "אחרון גיבורי הפעולה" -‬
‫אז בשלב הזה כולם ניסו להפיל אותי.‬
‫לא כולם אוהבים‬ ‫את סרטו החדש והפרוע של ארנולד שוורצנגר,‬
‫"אחרון גיבורי הפעולה."‬
‫למעשה, כמה מהמבקרים קטלו אותו קשות.‬
‫"אחרון גיבורי הפעולה"‬ ‫עף קרוב מאוד לארץ הכישלונות.‬
‫קשה לי להסביר לך‬
‫כמה הייתי נסער.‬
‫זה פוגע.‬
‫זה פוגע ברגשותיך, זה מביך.‬
‫אתה מובך כשאתה רואה את ההכנסות בקופות.‬
‫אני זוכר שהתקשרתי לארנולד ביום שבת בבוקר,‬ ‫ולא ממש קראתי את החדשות.‬
‫שאלתי, "אז איך הייתה הבכורה?‬
‫הוא אמר,‬
‫"נוראית."‬
‫הוא נשמע כאילו הוא בוכה במיטה.‬
‫הוא לקח את זה כפגיעה עמוקה במותג שלו.‬
‫אני חושב שזה ממש זעזע אותו.‬
‫שאלתי, "מה תעשה?"‬
‫הוא אמר,‬
‫"פשוט אהיה לבד."‬
‫זאת הפעם היחידה בה שמעתי אותו עצוב.‬
‫לא רציתי לראות אף אחד במשך שבוע,‬
‫אבל אתה ממשיך לעבוד,‬
‫וכמו שחמותי אמרה תמיד,‬
‫"בוא נתקדם.‬
‫"קדימה, לזוז."‬
‫זה מסר מעולה.‬
‫אחרי ש"אחרון גיבורי הפעולה" יצא,‬
‫בובי שרייבר התקשר אליי ואמר,‬ ‫"כדאי שתראה את הסרט 'לה טוטאל'".‬
‫סרט צרפתי קטן שאף אחד לא ראה.‬
‫הוא היה מאוד מבדר, עשוי טוב מאוד,‬
‫והקונספט היה מאוד מרענן וחדש.‬
‫אז התקשרתי לג'ים קמרון ואמרתי לו,‬ ‫"ג'ים, אתה חייב לראות את הסרט הזה".‬
‫ארנולד מביא לי פרויקט שהוא מאמין בו.‬ ‫הוא אף פעם לא עשה דבר כזה לפני כן.‬
‫חשבתי שנוכל ליהנות עם קומדיה.‬
‫ידעתי שארנולד עשה קומדיה,‬ ‫היה לו חוש הומור מצוין.‬
‫וזה גם יהיה סרט פעולה טוב.‬
‫הוא אמר, "בוא נעשה את זה בגדול",‬ ‫ואני אמרתי, "כן, בוא נעשה את זה בגדול".‬
‫אפשר לראות את ההזמנה שלך, בבקשה?‬
‫בטח. הנה ההזמנה שלי.‬
‫הטלפון בחדר השינה שלי צלצל,‬
‫וזה מה ששמעתי:‬
‫"היי, ג'יימי, זה ג'יימס קמרון.‬ ‫כתבתי סרט לך ולארנולד שוורצנגר."‬
‫השרברב התקשר. הוא אומר שהוא צריך‬ ‫לחפור מתחת לבטון או משהו.‬
‫זה יעלה 600 דולר.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר, זאת סחיטה.‬
‫אז מה אמרת לו?‬
‫שכבתי איתו,‬ ‫והוא אמר שהוא יעשה הנחה של 100 דולר.‬
‫חשיבה טוב. ביי, מותק.‬
‫ארנולד מאוד נדיב‬ ‫לצוות ולשחקנים שעובדים איתו.‬
‫הדלת שלו פתוחה כל היום.‬
‫מריה הייתה שם, הילדים היו שם.‬
‫זה היה מקסים.‬
‫בהופעה בסרט ההוא‬ ‫הייתי הכי חופשייה שהייתי בחיי.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫ואז הסרט נגמר.‬
‫והטלפון צלצל.‬
‫- רישיון להרוג -‬
‫זה היה ג'ים קמרון,‬
‫והוא אמר, "שאלתי את ארנולד‬
‫"אם אוכל לשים את השם שלך מעל שם הסרט."‬
‫כל כך הרבה כסף מושקע על עורכי דין וסוכנים‬
‫בשביל קרדיטים.‬
‫זה עסק גדול.‬
‫עם כל היומרנות והאגו שלו,‬
‫ועם כל הדברים שבנו אותו,‬
‫היה לו את החן‬
‫לפנות קצת מקום בשבילי.‬
‫זה היה רגע מרגש מאוד עבורי,‬
‫וכמובן שהסרט הזה שינה את חיי.‬
‫כמו עוף החול‬ ‫שקם מהאפר של "אחרון גיבורי הפעולה",‬
‫ארנולד שוורצנגר חוזר חזק מאי פעם.‬
‫"שקרים אמיתיים" הוא זהב אמיתי,‬ ‫במקום הראשון.‬
‫אז חזרתי שוב.‬
‫"ארנולד חזר.‬ ‫כשהוא אומר, 'אני אחזור', הוא חוזר."‬
‫- "אני אחזור" -‬
‫ואז הגיע "ג'וניור",‬
‫שאיבן רייטמן ביים.‬
‫הסרט הפך להצלחה.‬
‫גם אני אהיה אימא.‬
‫ואז הסרט הבא, "אירייזר",‬
‫הכניס מעל 100 מיליון דולר.‬
‫מה הרג את הדינוזאורים?‬
‫עידן הקרח!‬
‫ואז היה "באטמן ורובין". הכול היה מצוין.‬
‫זה משחק.‬
‫החיים הם משחק.‬
‫אתה חייב להיות מסוגל‬ ‫לקבל את הכישלונות יחד עם ההצלחות, וככה זה.‬
‫היי. תקשיב, מה אתה עושה אחר הצהריים?‬
‫בוא לבית שלי.‬ ‫אימא שלי מכינה שטרודל תפוחים טוב.‬
‫אוקיי, אין שטרודל תפוחים.‬
‫כשאח שלי נפטר, ואז אבא שלי נפטר,‬
‫הייתי היחיד שנשאר במשפחה,‬
‫אז הייתי חייב לשנות גישה‬ ‫ולחשוב הרבה יותר על אימא שלי.‬
‫ב-1974 היא גרה אצלי במשך כמה שבועות,‬ ‫והיא אהבה את זה.‬
‫והתחלתי להעריך את אימא שלי הרבה יותר‬
‫כשביליתי איתה ונהניתי איתה.‬
‫היא באה לסט של כל הסרטים.‬
‫היא צילמה על הסט,‬
‫היא הכינה אלבומי תמונות,‬ ‫לקחה אותם הביתה לאוסטריה,‬
‫ואז השוויצה בהם לחברות שלה.‬
‫היא הייתה מאוד גאה בי.‬
‫באוסטריה יש שני דברים‬ ‫שלא מדברים עליהם, אף פעם:‬
‫לגבי העניינים הכספיים שלך עם מישהו,‬
‫ולגבי הבעיות הבריאותיות שלך.‬
‫ב-1997‬
‫אחרי שסיימתי עם "באטמן ורובין",‬
‫אימא שלי התארחה אצלנו.‬
‫היא קמה בבוקר,‬
‫ומריה אמרה, "ארנולד בבית חולים.‬
‫"הוא עובר ניתוח לב."‬
‫ואימא שלי אמרה, "מה?"‬
‫אחרי שהתעוררתי מהניתוח,‬
‫הרופא התיישב על המיטה שלי‬ ‫והחזיק לי את היד.‬
‫הוא אמר, "ארנולד, אני מצטער.‬
‫"זה לא עבד.‬
‫"אחד המסתמים התפוצץ,‬ ‫והתחיל להצטבר לך דם בריאות.‬
‫"אנחנו חייבים לבצע מייד עוד ניתוח."‬
‫הם התחילו להכין אותי לניתוח השני.‬
‫אמרתי לעצמי,‬
‫"מה לעזאזל קורה פה?‬ ‫אף אחד עדיין לא הרדים אותי,‬
‫"והאיש הזה עומד כאן עם סכין."‬
‫הרופא אמר לי,‬
‫"אנחנו רוצים לחכות עד השנייה האחרונה.‬ ‫אני לא רוצה לאבד אותך."‬
‫אמרתי לעצמי, "מה?"‬
‫ואז הם הרדימו אותי, ואיבדתי הכרה.‬
‫זה היה יכול ללכת לכאן או לכאן.‬
‫שש עשרה שעות אחר כך, התעוררתי שוב.‬
‫הניתוח הצליח.‬
‫- החלמה מהירה, אבא -‬
‫אימא שלי באה לבית החולים‬ ‫ועשתה לי חיים קשים על כך שלא סיפרתי לה.‬
‫"איך אתה יכול לעשות לי את זה?‬ ‫אני אימא שלך.‬
‫"אתה אמור להיות מסוגל להגיד לי הכול."‬
‫זה היה יותר מדי בשבילה.‬
‫שנה לאחר מכן התקשרו אליי,‬
‫ואמרו לי שאימא שלי ביקרה את אבא שלי‬
‫בבית הקברות,‬
‫ונפטרה שם, על הקבר.‬
‫כן, אז…‬
‫אימא שלי נפטרה‬
‫מאותה בעיה במסתם שהייתה לי.‬
‫היא סירבה לעבור ניתוח.‬
‫היא תמיד אמרה, "אם אלוהים רוצה אותי,‬
‫"הוא יקבל אותי."‬
‫התחושה המיידית שלי הייתה, "מה עכשיו?"‬
‫זה היה כל כך עמוק בתוכי,‬ ‫שאף פעם לא חשבתי על כך‬
‫שאולי אני עדיין מנסה לקבל אישור מאימא שלי.‬
‫בשביל מי אעשה את כל זה עכשיו?‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫אני רוצה להודות לכל מי שבא הערב.‬ ‫זו הייתה חתיכת שנה עבורנו.‬
‫אני לא צריכה להיכנס לכל זה, אבל בכל מקרה,‬ ‫הכרתי את ארנולד שבועיים אחרי שמלאו לו 30.‬
‫בעוד שבועיים נהיה ביחד 20 שנה, ו…‬
‫זה באמת הישג,‬
‫תנו לי להגיד לכם.‬
‫אחרי הניתוח, לא עבדתי במשך שנה.‬
‫התחילו להתקשר לסוכן שלי מאולפנים ולהגיד,‬ ‫"נראה לי שנדחה את הסרט הזה",‬
‫או, "אני חושב שנחשוב שוב על הדברים".‬
‫ונעשו שינויים,‬
‫במסגרתם התחלתי פתאום להפסיד סרטים.‬
‫כוכב הפעולה,‬
‫הבחור שלא ניתן להרוג על המסך,‬
‫כמעט מת.‬
‫חששתי שהקריירה שלי תיעצר.‬
‫ידעתי שבסרט הראשון שאעשה‬
‫נציגי חברת הביטוח‬ ‫ישבו על הסט ויצפו בכל טייק,‬
‫כדי לראות אם יש הבדל כלשהו‬ ‫בין הביצועים שלי עכשיו, אחרי ניתוח הלב,‬
‫לעומת מה שהם היו קודם.‬
‫בבקשה, אלוהים.‬
‫עזור לי.‬
‫תן לי כוח.‬
‫ואז אמרתי לעצמי, "אוקיי,‬
‫"זה יום חדש.‬
‫"בוא נתקדם."‬
‫אקשן!‬
‫- "פגיעה היקפית" -‬
‫אתה רוצה היקפי? הנה.‬
‫הייתה תקופה בה הייתי‬ ‫כוכב הקולנוע מספר אחד בעולם.‬
‫הייתי יכול להיכנס לאולפני סוני,‬
‫וורנר בראת'רס, יוניברסל,‬ ‫דיסני, איפה שלא יהיה,‬
‫והם היו מציעים לי סרט.‬
‫אבל זה לא ממש מה שחיפשתי. חיפשתי אתגר חדש.‬
‫בדיוק כמו בפיתוח הגוף,‬ ‫עשיתי כל מה שיכולתי לעשות.‬
‫לא נשאר לי מה לכבוש.‬ ‫זה היה אותו דבר שוב ושוב.‬
‫בוא נעשה משהו שונה, משהו מלהיב יותר.‬
‫כשהכרתי את מריה‬
‫ונחשפתי לכל השיחות בהייאניס פורט,‬
‫שתמיד סבבו סביב פוליטיקה ובעיות שונות,‬
‫זה היה מרתק בעיניי.‬
‫וכך גם כל הרעיון של לשרת ציבור.‬
‫יוניס, אימא של מריה,‬ ‫הכירה לי את האולימפיאדה המיוחדת,‬
‫והתאהבתי בזה.‬
‫ואז הנשיא בוש מינה אותי‬
‫ליו"ר המועצה הנשיאותית‬ ‫לענייני כושר גופני וספורט.‬
‫הבנתי כמה זה כיף.‬
‫יפה! כן!‬
‫הייתי מאושר יותר משהייתי על סט של סרט.‬
‫הרווחתי את כל הכסף שהרווחתי בזכות אמריקה.‬
‫אז למה שלא אפסיק עם זה עכשיו,‬ ‫ואתן משהו בחזרה?‬
‫לאורך תקופה של שנים,‬
‫חזון חדש החל להתעצב.‬
‫פוליטיקה מעניינת אותי מאוד.‬
‫רבים אפילו אומרים שבמוקדם או במאוחר,‬
‫אחרי כל הקריירה הקולנועית,‬ ‫אולי אלך לפוליטיקה.‬
‫שוורצנגר הפוליטיקאי?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫במבט לעתיד, למה אני תמיד שומע‬ ‫אנשים מדברים על כניסה שלך לפוליטיקה?‬
‫גבירותיי ורבותיי, ארנולד שוורצנגר!‬
‫איבדתי כל ספקנות‬
‫בנוגע להצבת גבולות עבורו.‬
‫הרבה מההיסטוריה מובנת לי דרך העדשה‬ ‫של היותי חבר של ארנולד במשך 40 שנה.‬
‫כל חייו אפשר היה לראות‬
‫שהוא הולך לקראת משהו הרבה יותר גדול.‬
‫אני מאמין שהפוליטיקה הייתה הייעוד שלו.‬
‫כל השאר היה רק מופע חימום.‬
‫הוא הבין שהמערכת הפוליטית עצמה היא הקופסה,‬
‫והוא פוצץ את הקופסה.‬
‫אנחנו כאן, גבירותיי ורבותיי,‬ ‫כדי לנקות את הבית!‬
‫אתה רואה את הפסגה הזו?‬
‫אני חייב לטפס עליה.‬
‫לא משנה מה יידרש,‬
‫אני אנסה לעשות את זה.‬
‫- תרגום כתוביות: גלעד קשר -‬