Думаю, ми самі ковалі своєї долі.
Треба мати бачення,
і якщо слідувати йому, я гадаю, можливі дива.
Отже, моє життя було саме таким.
Я бачив вершину бодибілдингу. Я підкорив ту вершину.
Потім побачив іншу вершину. Головного актора.
Кінозірки.
І це нагадує мені відомого альпініста
Едмунда Гілларі,
який першим підкорив Еверест.
Преса спитала його:
«Про що ви думали, коли озирнулися
на цій вершині?»
Він відповів:
«Я раптом побачив ще одну вершину
в далині.
І я почав планувати свій маршрут на неї.
Як мені підкорити ту вершину?»
У 1969-му
ми дізналися, що шукають актора на роль Геркулеса у фільмі.
Боже мій. Тепер це мій шанс стати ще одним Реджем Парком.
Я не був готовий. Я не зрозумів і половини сценарію.
Може, це й не безпідставно, але тобі там не сподобається.
Дозвольте мені судити.
Я втомився від тих самих облич,
тих самих речей.
Я ніколи не вчився акторства.
Ніхто не перевершує Геркулеса.
Я Геркулес.
Так ви сказали.
Ніхто не перевершує Геркулеса.
Замінили мій голос. Я майже не розмовляв англійською.
Мені сказали, що американці хочуть, щоби їхні ідоли говорили, як Джон Вейн,
а не як я.
Змінили ім'я.
з Арнольд Шварцнеґґер на Арнольд Стронг.
Фільм вийшов
і він був
зовсім ніяким.
П'ять років нічого не пропонували
взагалі нічого.
Тож я мав багато чого навчитися,
перешкод, які я мав подолати, зокрема найбільшу перешкоду —
коли всі кажуть: «Ні, це неможливо».
Чому ви не здалися?
Бо в моєму баченні не було здачі. Моїм баченням було підкорення тієї гори.
Конане!
Що найкраще в житті?
Трощити ворогів. Спостерігати, як тікають.
І чути репет їхніх жінок.
Його майстерність полягала в тому, що він був оригінальним у всьому.
Справа не лише в популярності. Він творив крутизну.
Найвидатніша американська історія успіху.
Ми підштовхували одне одного. Я хотів зіштовхнути зі скелі.
На жаль, не знайшов його, тож мусив жити з ним.
Аста ла віста, бейбі.
Він не порожня версія того, ким можна вважати Арнольда.
Легко клеймувати його як найкрутішу зірку 80-х,
але він значно більше.
АРНОЛЬД
ЧАСТИНА 2. АКТОР
Нудл.
Іди сюди.
Почитаймо.
Король у замку.
Типова для мене репліка?
Так.
Овва. Тут ми ввірвемося.
Дивно звикати
до переходу від бодибілдингу
до акторства.
ЩАСЛИВА РІЧНИЦЯ І РОЗЛУКА
Я Ріко!
О так.
Де ми це зробимо?
Що?
Тут чи в спальні?
Ой. Тут.
У 70-х агенти та менеджери,
та керівники студій…
Вони дуже чітко висловилися: «Ти завеликий.
Ти надто м'язистий. Нічого зараз не вийде.
Забудь про 115-кілограмове м'язисте тіло».
ВУЛИЦІ САН-ФРАНЦИСКО
Гей!
Гадаєш, я кумедний? Гадаєш, я кумедний?
Ну визнай,
коли ти це робиш, ти схожий на якусь велику мавпу.
Припини!
Продовжуймо працювати.
Попрацюймо над тобою, над акторськими здібностями.
Твоя мить ще настане.
ВЕНЕЦІЙСЬКИЙ ПЛЯЖ 1974
На той час я вже пішов з бодибілдингу.
Мій друг Чарлз Ґейнс сказав, що написав роман «Залишайся голодним».
Що його хочуть адаптувати до сценарію.
«Залишайся голодним» написано для бодибілдера.
Я просто опинився в тому місці й у той час.
У романі
я пояснюю, що означає залишатися голодним.
Ніколи не задовольнятися досягнутим.
Щойно Арнольд почув цю фразу, він ототожнився з нею.
Це було його кредо. Так він жив.
Якого б успіху він не досягав,
він завжди прагне чогось більшого.
Боб Рафелсон придбав його для фільму.
Ми з Бобом разом написали сценарій.
Для ролі Джо Санто
треба було бути переконливо великим бодибілдером.
Я сказав: «Слухай, лише один хлопець підходить для цієї ролі,
і це Арнольд Шварцнеґґер».
Боб сказав: «Не вийде. Потрібен тренер голосу.
У нього занадто сильний акцент».
Арнольд вирішив переконати Боба,
що він підійде на роль.
Боб Рафелсон щойно написав «П'ять легких п'єс» і «Безтурботний наїзник».
Зняв багато відомих фільмів. Був популярним режисером.
Він не гарантував мені ролі.
Він сказав: «За кілька місяців влаштуємо проби.
А поки що піди на курс акторства».
Мені зателефонував Боб Рафелсон.
Сказав, що має актора,
який ще ніколи не грав у театрі.
«Ви б з ним працювали?»
За перші шість тижнів
я дізнався все, що міг про життя Арнольда.
«Розкажи мені про батька.
Розкажи мені про матір.
Розкажи, яким було дитинство в Австрії.
Не просто говори. Хочу знати, що відчуваєш, коли говориш про це.
Як ти почуваєшся?»
Я зрозумів, що мені чогось бракує в мені.
Я так себе захищаю, що емоцій немає.
Або вони є, сховані, і їх треба витягнути,
щоби я став хорошим актором.
Щойно емоції турбують мої тренування,
я їх відсікаю.
Я маю пояснити розуму, що це нормально, коли вони виходять.
Коли я прийшов до офісу Боба Рафелсона,
посеред сцени, Боб сказав: «Моє волосся стало дибки.
У мене мурашки.
Роль твоя».
ЗАЛИШАЙСЯ ГОЛОДНИМ
За допомоги Джеффа Бріджеса та Саллі Філд
і їхнього зацікавлення, щоби я сяяв і запалив цей фільм,
вони були готові репетирувати зі мною будь-коли.
Коли ти знімеш цю маску?
Працюючи з професіоналами,
ти теж сяєш.
Не люблю комфорт.
Щойно звикаєш, важко позбутися цього.
Радше буду голодним.
Я був у захваті,
але «Залишайся голодним» мав вийти трохи пізніше.
«Що робити тепер?»
За два місяці Джордж Батлер і Чарлз Ґейнс
сказали, що хочуть зняти документалку про світ бодибілдингу «Качай залізо».
Починаємо. Перший план, дубль перший.
Я краще виступаю перед глядачами.
Тож ось,
десятеро працювали зі знімальною групою, камери були перед моїм носом.
Тож я міг викладатися краще.
«Качай залізо» й Арнольд разом — це те,
що зробило бодибілдинг таким, яким він є.
Це було перше, що представило бодибілдинг
для широкого загалу.
І це зробило Арнольда більш прийнятим у кіноіндустрії.
Це сталося, коли люди бачили мене не як дивака з м'язами,
а як особистість.
-Лу, як гадаєш, які в тебе шанси? -Я програю. Ти найкращий.
-Дякую. -Будь ласка.
Вовк на пагорбі не такий голодний, як вовк, що лізе на пагорб.
-Це правда. -Бачите?
Та коли хоче попоїсти, їжа під рукою.
Найкраще відчуття в спортзалі — це памп.
Для мене воно рівнозначне сексу з дівчиною
та оргазму.
Це те саме.
Сімдесят сьомий був диким.
КАННИ 1977
На кінофестивалі в Каннах «Качай залізо» став сенсацією.
Нас переслідували сотні фотографів. Люди плескали стоячи.
Чи я одружений? Ні.
А що?
Ніхто не розбурхав натовп того року сильніше за нас.
Великий м'язистий з австрійської глибинки.
Відкритість і дотепність роблять Шварцнеґґера зіркою фільму.
…зустрічається з мрією рекламодавця, «Містером Всесвіт».
-Занадто для мене. -«Занадто для мене». Можете так?
Я тусувався з Енді Ворголом, відомими артистами,
бував на обкладинках
і на ток-шоу.
І вийшов «Залишайся голодним».
І стало ще дикіше.
Премія «Золотий глобус».
Я отримав «Золотий глобус» за найкращого новачка.
Було ясно, що далі я не просто гратиму,
а стану головною людиною в кіно.
Стану зіркою.
Дасте запальничку?
Часто люди звертають увагу лише на успіх.
Насправді,
хоч і це великий успіх, який мені сподобався, мені було нелегко.
Я зіграв у фільмі «Кактус Джек»
із Куртом Дугласом та Енн-Маргрет.
Хочеш потерти мені спинку?
Піду по дрова.
Коли вийшов фільм, один із відгуків був таким:
«У коня краща міміка, ніж у Шварцнеґґера».
Я був дуже засмучений.
Знайти агента було дуже важко.
Вони всі казали одне й те ж. «Поки що не можемо тебе продати.
Це 70-ті.
Зараз популярний Дастін Гоффман.
Аль Пачіно популярний.
Ці маленькі хлопці. Повна протилежність тебе».
На щастя, мені не потрібні були гроші.
Джо Відер, привізши до Америки,
навчив мене, що нерухомість — одна з найкращих інвестицій.
Я придбав свій перший житловий будинок у 70-х
за сильної інфляції.
І я відразу зрозумів, який був потенціал.
Тоді почав купувати офісні будівлі на Мейн-Стріт у Санта-Моніці.
Я став мільйонером у 70-х,
перш ніж став зіркою кіно.
Мені не треба було приймати дурнуваті ролі, щоби грати незвичайних персонажів.
«Якого біса? Я не хочу грати незвичайні ролі.
Я хочу бути головним актором.
Я хочу бути зіркою».
Тільки через труднощі чи перешкоди…
Мені байдужі необхідні старання. Зрештою, я буду там із ними.
Тож я сказав собі:
«Те, що вони кажуть, є перешкодою,
я зроблю їх не пасивом, а активом».
Чеві?
Ти цілий?
Частково живий із тенісного клубу «Вест-Сайд»,
це професійний зірковий турнір із тенісу Роберта Ф. Кеннеді.
Як же ж боляче.
Зателефонувала Етель Кеннеді
й сказала: «Боббі Шрайвер згадував вас
при розмові про тенісний турнір Роберта Кеннеді.
Ви були б фантастичними. У вас правильна особистість. Ви прийдете?»
Я сказав: «Етель, я ніколи не тримав тенісної ракетки».
Усе, що я робив, я завжди узгоджував із публіцистом,
який сказав: «Зателефонувала Етель Кеннеді? Чорт забирай.
Іди. Приймай».
Перед самим тенісним турніром була велика вечірка.
Усі Кеннеді були там.
Юніс підійшла й сказала: «Привіт, я дуже рада, що ви тут.
До речі, це моя донька, Марія Шрайвер».
Потім, коли вона сказала: «Ви дуже до душі моїй доньці».
Я сказав: «У вашої доньки дуже гарна дупа. Маю визнати».
Юніс сказала: «Дякую».
Потім вона відійшла, неначе думаючи: «Якого біса?»
Це було тупо. Не знаю, чому це сказав.
Колишній «Містер Олімпія», «Містер Всесвіт»,
Арнольд зараз засмучений
розриває футболку, готовий відновити боротьбу.
Коли ми були на тенісному турнірі,
я бачив, як Марія весь час дивилася на мене.
Коли все скінчилося, вони з Керолайн Кеннеді підійшли й почали балакати.
Марія сказала: «Думаю, тобі слід приїхати з нами до Гаяніс Порт».
Я сказав: «Я маю повернутися, щоби забрати одяг з готелю.
Тут лише тенісна форма».
«Ти здурів? Ми всі бігаємо в шортах там».
Тієї ночі ми вилетіли приватним літаком до Гаяніс Порт.
Я пішов із нею на пляж, і ми плавали в океані.
Залізли в човен, плавали човном у затоці.
Це було божевілля.
І це все відбувалося неначе з думкою: «Перевірмо його».
Наступного ранку, у неділю,
усі забігли в мою кімнату й запитали: «Готовий?
Ми йдемо до церкви!»
Я запитав: «Якої церкви? У мене немає одягу».
У церкві Роза Кеннеді сиділа попереду.
Треба було нарядитися. Усі були при наряді, бо Роза…
Я сидів там, як шмаркач, у своїх тенісних шортах,
взуттям і сорочкою Боббі Шрайвера. Принаймні на мені була сорочка.
Я закохався в Марію.
Не тому, що вона Кеннеді,
у неї була надзвичайна особистість.
Я бачив у ній бунтарку.
Я хотів утекти з дому, з Австрії.
Вона теж хотіла втекти.
Тож це був початок наших стосунків із Марією.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС 1978
Наступного року я знайшов агента, який був готовий мене представляти.
Я віддав усе, що ви дали мені, своєму адвокату, він досліджує…
Він сказав: «У тебе інтерв'ю з Діно де Лаурентісом».
Він зняв 500 фільмів.
Має «Оскари» та «Золоті глобуси», тож він був справді успішним.
Пішли до його офісу, і я відразу побачив
цього малого чоловіка,
що сидів за величезним столом.
Коли підвівся, він не став сильно вищим,
тоді я зрозумів, що він низький.
Я спитав: «Нащо маленькій людині такий великий стіл?»
І він одразу почав нарікати.
«Я не можу тебе використати. У тебе акцент».
«Дивно, що ви так кажете, бо у вас теж акцент», — відповів я.
«Ледве вас розумію».
Виведіть його звідси.
Щойно двері зачинилися,
мій агент почав кричати на мене.
«Поглянь, Арнольде.
Одна хвилина сорок секунд.
Це була моя найкоротша зустріч у Голлівуді.
Обов'язково було відкривати рота?»
Пізніше того ж року
Ед Прессман викупив права на фільм «Конан-варвар»
і закохався в мене, коли побачив у «Качай залізо».
Він вважав, що я чудово підходжу
на роль Конана.
Ед Прессман попросив Діно де Лаурентіса продюсувати фільм.
Діно відразу сказав: «Він не підходить.
Він нацист!
Він мені не до душі».
Тож Ед Прессман не розумів, що відбувалося.
На щастя, перш ніж вигнати мене з проєкту,
вони найняли режисера Джона Міліуса.
І він сказав: «Ти не подобаєшся Діно». Я сказав: «Я знаю».
Він каже: «Не хвилюйся. Я владнаю це».
Джон Міліус був крутим.
Ходить на зустрічі із зарядженим сорок п'ятим,
ставить на стіл при розмові з керівниками студії.
Діно не хотів зв'язуватися з ним.
Він вважав Міліуса божевільним.
Міліус сказав: «Я не зніматиму фільму без Арнольда.
Він гратиме Конана».
КОНАН-ВАРВАР
Зйомки були важкими.
Міліус з глузду з'їхав.
Він хотів, аби ми були на холоді,
відморожувалися.
Тема фільму — страждання.
Йому це подобалося.
Я навчився бути безжальним.
Після того, як ти помреш, вони вирішать, чи ти був хорошим.
Я сам виконував усі трюки. Не було нікого з подібним тілом.
Тож я мусив робити все сам.
Чорт забирай.
З першого дубля все було добре.
Потім зробили другий. Третій, четвертий.
І врешті-решт у мене почалася кровотеча.
Я завжди фанатично ставився до підготовки.
Неважливо, скільки повторів. Хай там що. Я не йшов на майданчик непідготовленим.
Це все, що треба.
Зустрілися о п'ятій ранку й виконали тренування самураїв
боротьба, мечі,
щоби я міг упоратися та зрозуміти рухи.
Години їзди верхи,
бо я хотів почуватися єдиним із конем.
І зрештою Діно де Лаурентіс прийшов на майданчик.
Підійнявся сходами.
Аж до мене.
І промовив до мене: «Шварцнеґґере.
Ти Конан».
Розвернувся… і пішов униз.
Пам'ятаю, як Міліус підбіг до мене,
обійняв і сказав:
«Так! Він у захваті від тебе!
Чув, що сказав?» Я сказав: «Він сказав, що я Конан. Я це знаю».
«Це найкращий комплімент. Ти Конан!
Ти — персонаж».
Колишній «Містер Всесвіту», який ще та машина,
зіграв у новому фільмі «Конан-варвар».
-Про що фільм? -Це фантастичний фільм.
Про пригоду, яка відбувається в уявний час.
Арнольд Шварцнеґґер. «Конан-варвар».
Побував у всіх країнах,
аби прорекламувати, бо хотів показати, що тепер я Арнольд актор, а не бодибілдер.
І це спрацювало, бо я став міжнародним актором.
Конан заробив 90 мільйонів доларів у всьому світі.
Я довів усім, хто сумнівався, що іноземець з акцентом
і зі 110-кілограмовим тілом таки може стати головним актором,
і щоби фільм продавався по всьому світу.
До біса їх усіх.
САН-ВАЛЛІ 2023
У мене цей будинок уже понад 25 років.
Це поєднання Австрії та Америки.
Це австрійське тепло
й американський розмір.
Великий!
Завеликий — недостатньо великий.
Задум такий.
Коли я прилетів сюди в 60-х і 70-х, в Америці були проблеми.
Убивства Менсонів і протести проти війни.
Хіпі підіймалися.
Такий іммігрант, як я, не дивиться на все це. Я подався до міста, що сяє на пагорбі.
Так, можливо, у нього є свої недоліки й щось жахливе,
але я цього не бачив.
Щоби перейти з одного світу в інший,
від бодибілдингу до шоубізнесу та акторства.
Лише в Америці.
Я закохався в Америку, бо я побачив
чорно-білий фільм у школі.
Висотки Нью-Йорка.
Там був міст Золота Брама.
Усе було просто величезним,
і я хотів стати частиною цього.
Обожнюю американську музику. Обожнюю американського політика.
Була лише Америка в голові.
Я подав заяву на громадянство.
Звісно, треба скласти іспит.
Я готувався. Я склав його.
У 1983-му я став громадянином.
Я довго чекав цієї миті.
Я нарешті громадянин Америки, і я почуваюся просто чудово.
Я відчув, який це був чудовий подарунок
стати американцем.
АРНОЛЬД ШВАРЦНЕҐҐЕР
Я народився в Австрії та сильно цим пишаюся,
але я створив себе в Америці.
Цій країні потрібна нова адміністрація,
щоби зробити Америку знову великою.
У 80-х люди пережили проблеми 60-х і 70-х.
А потім обрали Рональда Рейгана,
і він ні з ким не панькався.
Америка повернулася.
Ви всі надали м'язи, моральну відвагу
й так, духовну силу,
що збудувала найвеличнішу, найвільнішу націю всіх часів.
Америка була сильною, і це вплинуло на кіно.
Раптом люди почали обожнювати бойовики.
Важливо було мати м'язисте тіло й бути схожим на героя бойовиків.
Пощастило, що Рональд Рейган прийшов на посаду,
і люди почали казати: «Так, Америка повертається».
А щодо Арнольда,
що ж, він переніс усе це на екран.
Я пішов на вечірку й познайомився з Майком Медавоєм,
відомим продюсером.
Він сказав мені: «У нас є чудовий, насичений фільм,
що зветься "Термінатор".»
ТЕРМІНАТОР ДЖЕЙМС КЕМЕРОН І ГЕЙЛ ЕНН ХЕРД
Я не був у захваті. «Тільки не черговий дешевий фільм».
Але сценарій був таким гарним.
Він сказав: «У нас ще є один персонаж для кастингу,
Різ».
Мені сказав Майк Медавой, що акторський склад набрано.
«Я з усім розібрався».
О. Джей Сімпсон та Арнольд Шварцнеґґер.
Я запитав: «Хто є хто?» Ці імена здалися мені неправильними.
Я не міг нічого вдіяти. Я мав побачити хоча б цього Шварцнеґґера.
Я зустрівся з Арнольдом у ресторані «Ле Доум», де вкладали великі угоди.
Арнольд прочитав сценарій, позначив усе й почав говорити.
Я просто сидів і спостерігав за ним. Звук неначе стихав.
Я побачив, як світло, що відбиває скло,
б'є йому в обличчя, коли відчинилися двері.
Подумав собі,
у нього нічогеньке обличчя.
Під час нашої розмови з'ясувалося, що ніхто не вирішив ще,
щоб О. Джей Сімпсон грав Термінатора,
бо його не можна видати за машину для вбивства.
Так.
Він говорив про Термінатора. Він не говорив про Різа.
Я сказав: «Хто б це не був, він має піти й бути зовсім
не схожим на людину».
Як він сідає на мотоцикл. Як він біжить і встає.
Усе має бути, як у машини.
Він запитав: «Може, ти зіграєш Термінатора?
Ти цілком розумієш цього персонажа. Ти — машина».
Сказав: «Ні, я не хочу грати лиходіїв.
У персонажа лише 26 рядків».
Я почав з ним сперечатися, і він спокійно сказав: «Подумай про це».
Подумав три дні, зателефонував йому й сказав:
«Щоразу, коли я його перечитую, я все більше уявляю,
як я граю Термінатора».
Я сказав йому, що я за, і ми почали готуватися.
ТЕРМІНАТОР
Він зрозумів, що це саме те, що йому було потрібно
для противаги його величезній цінній марці
як «тіла».
Справа була не в тілі. Справа була в обличчі.
Це був просто черговий проєкт.
Я не думала, що це щось більше, ніж інші сценарії, які я читала.
Не здогадувалася.
Бюджет був дуже малим, і ми всі були доволі новенькими.
У мене були сумніви.
За нашим наглим визначенням, Арнольд був позером.
Бодибілдером, що вдає актора.
Та оскільки мені було цікаво,
я пішла й спостерігала за Арнольдом зі сторони.
Термінатор десь там.
З ним не поторгуєшся.
Його не переконаєш.
Воно не відчуває жалю
чи каяття, чи страху.
І воно ніколи не зупиниться,
допоки ти не помреш.
І я повірила.
Мускулистість, жорсткість
і все те, що він реалізовував. Подумала: «Це може спрацювати».
Якось ми знімали сцену в поліційному відділку.
Я друг Сари Коннор. Мені сказали, вона тут. Можу побачити?
Ні, ви її не побачите. Вона робить заяву.
Репліка така: «Я ще прийду».
Це не мала бути важлива мить.
Це мала бути проста фраза, нічого більше.
Я ще прийду.
Чомусь Арнольд не сказав: «Я ще прийду».
Я сказав: «Скажи: "Я повернуся". Хай буде простіше».
Я сказав: «Джиме, мені смішно, коли я кажу: "Я ще прийду".
Звучить куди більш у стилі машини, якщо я скажу: "Я повернуся"».
А він запитав: «Ти сценарист?» Я відповів: «Ні».
І він каже: «Не вчи мене, бляха, писати».
Я сказав: «Добре».
«Я повернуся».
«О, так!
Боже, у мене мурашки. Фантастика».
Я повернуся.
Він цілком мав рацію.
Репліка стала найбільш цитованою, мабуть, в історії кіно.
Це показує, хто мав рацію, а хто ні.
ПОПЕРЕДНІЙ ПЕРЕГЛЯД
Від такого фільму я хочу багато екшну, якості
й бажання вболівати за когось.
-Цей фільм дає все. -Точно.
Екшну чимало, людей для вболівання. І сюжет геніальний.
Коли я вийшов із «Термінатора», у кінці,
я був добре розваженим.
Успішні касові збори не означають, що критики вподобають фільм.
Тож коли крити журналу «Тайм» занесли фільм до десятки найкращих фільмів
це було щось нечуване.
Навіть Джим Кемерон не очікував.
Аж раптом полився успіх.
ІНТЕРВ'Ю
Але щось було не так.
ВОРОТА ДО КРАЮ ВІДПОЧИНКУ ВІДАЄМО В ХОУП
Мені завжди потрібен ворог.
Відвідуєте когось?
Ні.
У 77-му Арнольд виграв БАФТА.
Питаю: «Справді?»
Вісімдесяті були цікавими, бо остаточний «екшн чувак»
ще не сформувався.
До цього часу екшном була погоня автівками,
як-от «Булліт» чи «Французькі зв'язки»,
і фільм про «інтелект»
та інсинуації й «вербальне» це й «вербальне» те.
«Перша кров» була повна екшну.
Я покладався на своє тіло,
щоби розповісти історію.
Не було потреби в діалозі.
Я побачив можливість, бо ніхто цього не робив,
окрім ще декого з Австрії…
кому не потрібні слова.
Слай випереджав мене у 80-х,
тож я мав наздоганяти.
Щоразу, коли він з'являвся з таким фільмом, як «Рембо II»,
я мусив вигадати, як це перевершити.
Цей ваш новий фільм «Командо»,
його порівнюють із фільмом «Рембо».
Не можна їх порівнювати, бо дії мого не в джунглях.
А м'язи? Які ваші в порівнянні з м'язами пана Сталлоне?
Це я здобув титули. Я не мушу себе захищати.
Арнольд старався перевершити мене.
Ми почали сильно конкурувати, як Алі та Фрейзер
чи великі воїни, що йдуть одним шляхом.
Місця вистачало для одного.
У нас були зовсім різні стилі гри.
Він був сильнішим.
У нього були всі відповіді. Він мав тіло й силу.
Таким був його персонаж.
Тук-тук.
Я старався бути не надто обдарованим.
Мені постійно доводилося терпіти побиття,
а Арнольд ніколи не страждав, і я казав: «Арнольде.
Можеш битися з драконом і повернешся з пластиром».
Ми були неймовірно антагоністичні.
Гадаю, тобі потрібно трохи заліза
в раціоні.
Не могли бути в одній кімнаті. Нас доводилося розбороняти.
Ми змагалися в усьому.
Сучий ти син.
Тіло накачане й змащене.
Що таке?
Хто жорстокіший, крутіший?
І він сказав: «Якщо Сталлоне вбив 15, я вб'ю 30».
У кого більші ножі?
Ані руш.
У кого більші пушки?
Ми продовжували експоненціально аж до гармат.
Ми зі Слаєм воювали.
Він хотів бути номером один.
На жаль, він став ним.
Без Сталлоне у 80-х, можливо, я б не був таким умотивованим,
щоби грати у фільмах, у яких грав, старатися так, як я старався.
Я люблю суперництво.
Усе моє життя завжди було таким.
Коли я був дитиною,
мій брат поїхав до Ґраца до середньої школи.
До зупинки треба було йти пів години
через ліс.
Мій брат
боявся темряви.
Було дуже страшно, коли він ішов додому.
Тож я мав іти й дбати про те, щоби брат не плакав дорогою додому.
Я хотів довести батькам, що я хоробріший із нас двох.
Я хотів, щоби вони пишалися мною,
і показати, що так,
я здатен.
У 1985-му
я взяв Марію з собою до Австрії,
в Таль.
До мого рідного селища.
А потім ми пішли до Талерзе,
до озера в моєму селі.
Для мене було важливо,
що вона побачила, звідки я
і з чого все почалося.
І я сказав їй:
«Там човни. Влаштую прогулянку на човні».
Коли ми були посеред озера, я дістав кільце
й освідчився їй.
Я зміг влаштувати сюрприз.
Весілля було в Гаяніс Порт,
у тій же церкві, де я вперше зустрів бабусю Марії,
Розу Кеннеді.
СВЯТИЙ ФРАНЦИСК КСАВ'ЄР
Я такого величезного весілля ще не бачив. Там були щонайменше 500 осіб.
Я знав 10% із них.
Як я люблю тебе?
Я перелічу способи.
Я люблю тебе
диханням,
посмішками, сльозами
всього мого життя.
-Я, Марія… -Я, Арнольд…
-Беру тебе, Арнольде… -Беру тебе, Маріє…
У хороші та лихі часи, у хворобі й у здоров'ї
я тебе кохатиму…
-Шануватиму… -До кінця своїх днів.
-Що тепер? -Можете поцілувати наречену.
Я завжди вважав себе найщасливішим сучим сином на землі.
Мені так пощастило, що я досяг успіху в кіноіндустрії
й в особистому житті.
Мало хто може сказати, що вони успішні в тому й іншому.
ВАГІТНІСТЬ НЕ ЗАВАДА
А потім я став батьком,
і це було щось зовсім нове.
Люди багато говорять про це, але ти не розумієш,
про що йдеться.
Коли Кетрін народилася,
я був там зі сльозами на очах.
Я був такий емоційний
щодо цього життя,
яке створив з Марією.
І ти розумієш, що це зовсім інший світ.
І це було просто приголомшливо, яку велику радість вона принесла нам.
І наче й велику мотивацію
продовжувати кар'єру.
Але зараз ти маєш думати про неї.
Мені завжди подобалося, коли я читаю цитату й кажу собі:
«Це слова, які міг промовити я».
Слова Теда Тернера «Рано спати, рано вставати, пахати й рекламуватися» —
одна з таких цитат.
АСПЕН 1987
Коли я вперше зіткнувся з Арнольдом,
ми двоє каталися на лижах у Колорадо.
Він виходив із клубу Snowmass.
Він раптом зупинився і показав на мене:
«Ти з "Мисливців за привидами"».
Я сказав: «Так, це мій фільм».
Він сказав: «Я можу стати мисливцем за привидами».
Це був такий розумний спосіб сказати: «Я вмію грати в комедії, не лише в екшнах».
Ми пішли повечеряти, і він мене здивував.
Він говорив дуже гарно,
його розум і гумор проявилися.
Я сказав: «Ми знімемо фільм одного дня разом».
Пізніше ми з Денні ДеВіто були на якомусь студійному показі Disney,
і, тому що я побачив їх двох протягом того тижня, зародилася ідея,
що, можливо, вони ідеальна пара
для фільму.
БЛИЗНЯТА
Зненацька мені зателефонував Айван Рейтман.
Запитав: «Будеш з Арнольдом Шварцнеґґером братами
у фільмі "Близнята"?» Я сказав: «Боже, це чудова ідея».
Я був у Нью-Йорку з дітьми.
Я стояв біля готелю, виходив з авто,
тягався з сумками й відчув руку на плечі,
а потім вона схопила сумку, і я подумав, що це швейцар.
Я обертаюся, а там Шварцнеґґер.
«Привіт, Денні». Я сказав: «О, Арнольде! Дякую!»
Тож таким було наше знайомство.
Щоби це спрацювало,
треба було вірити в правдивість історії, якою б абсурдною не була.
БЛИЗНЯТА
У мене є брат?
Так.
Тебе відправили до притулку в Лос-Анджелесі.
Здавалося, що грати більш наївного,
більш нового для світу персонажа може бути ефективно.
Мабуть, він такий самий, як я!
Ми його так написали,
і частина моєї роботи як режисера полягала в тому, аби користатися всім, чим можна,
викриваючи щось глибше в Арнольді.
Я особливо не хотів підходу з простими жартами.
Він завжди думав, що спосіб передати репліку —
просто подати її фізично.
Та великі комедіанти недограють якомога сильніше.
Я завжди казав сценаристам, що мають писати для мене.
Пам'ятаєш, Саллі, коли обіцяв убити тебе останнім?
Саме так, Матриксе, обіцяв.
Я збрехав.
Репліки, якими я славлюся… У комедії говорять не так.
Це одне з тих цікавих перевтілень, яке доводилося пройти,
де що більше щось працювало на тебе, то більше мав працювати, аби позбутися цього.
Одразу, бінго.
Ми пасуємо.
Мене звати Джуліус, я твій брат-близнюк.
Ой, це ж очевидно!
Щойно я сів, подумав, що дивлюся в дзеркало!
Ми не ідентичні близнюки.
А потім ми виконували ці дзеркальні сцени.
«Близнята» — це перший фільм, який заробив для мене понад 100 мільйонів доларів
касових зборів.
МІЖНАРОДНІ 71 088 059$
СВІТОВІ 183 024 447$
У всіх є цей фільм на полиці.
Принаймні, на банківському рахунку вказано, що фільм у всіх на полиці.
«БЛИЗНЯТА» ЩАСЛИВІ ТА БАГАТІ!
Я познайомився з Арнольдом на Гелловінській вечірці.
Я виріс в австрійській родині, тому ми двоє любили катання на лижах
віденський шніцель і ледергозе.
Він сказав: «Я починаю багато заробляти.
Я хочу більше, ніж нерухомість.
Я хочу, щоби ти керував моїми грошима. Допоможеш?»
Очікуванню кінець. «Планета Голлівуд» відкрита в нашій частині світу.
Його вплив у середині 80-х до 2000-го
був неймовірним.
Він допоміг запустити сигарний бум.
Раптом сигари стали такими популярними.
Найбільша кінозірка світу. Завжди знімали з сигарою.
Великі годинники. Ніхто не носив великих годинників.
«Хаммери». Арнольд брав участь у розробці першої реклами для «Хаммер».
Уся ідея переходу Америки на більші авто, позашляховики
й усе таке.
Це все частина цього.
Це його бренд.
Я жеребець. Я красунчик.
Я палю свою сигару де захочу.
Мені не треба шукати схованку, як тобі.
Це Schmäh. Це приклад Schmäh.
Усе маячня.
Щоби продавати щось, треба мати Schmäh.
Єдиний спосіб перекласти це — щось на кшталт «маячня».
В Америці просто кажуть маячня.
Коли рекламуєш фільм: «Памп кращий за оргазм».
Це все Schmäh.
Мені завжди подобалися великі військові автівки-монстри.
Я їхав «хаммером», тоді в мене танк.
Аби керувати таким велетнем, треба мати сигару, бо так куди крутіше.
Це просто Schmäh.
ТЕРМІНАТОР 2: СУДНИЙ ДЕНЬ
-«Термінатор». Він повернувся. -Саме так.
Коли ти робиш сиквел, не можна робити ту ж історію.
У «Термінаторі 1» я був злою машиною,
яка знищувала всіх на своєму шляху.
А в другому
я кажу: «Присягаюся…»
…я нікого не вб'ю.
Спершу Арнольд був проти цієї ідеї.
Ми з Арнольдом хотіли обговорити сценарій.
Тому я сів. Я бачив, що він не такий веселий, як зазвичай.
«У чому справа? Тобі не сподобалося».
Сказав: «Джиме.
Я нікого не вбиваю».
Ходімо, якщо хочеш жити.
«Тепер ти хороший, захисник, охоронець».
Він сказав: «Добре. Гаразд.
Можна стріляти в ногу?»
Я сказав: «Так, просто стріляй у ногу. Як тобі?» Він сказав: «Це підійде».
-Якого біса ти коїш? -Він житиме.
За кілька днів до зйомок Джим Кемерон сказав:
«Повечеряймо всі разом».
Зайшла Лінда, зняла светр,
і я подивився на її руки.
Вени на біцепсі,
потім трицепс.
Усе було як у бодибілдера, щоправда, мініатюрне.
Я пам'ятаю, як я відчувала гордість
перед Арнольдом.
Я сказав: «Не можу повірити, що ця засранка
сухіша, бляха, за мене».
Коли я знімав фільм з Арнольдом, я попросив його поговорити з акторами.
Актори зазвичай намагаються розповісти трохи правди про процес гри.
Арнольд каже: «Забудь». Він вважав,
що половина роботи — зняти фільм, а половина — розрекламувати фільм.
Треба самому втручатися.
Ти маєш казати: «Ось чому ви маєте подивитися цей фільм».
Неважливо, чи інші зірки скажуть «ні»,
бо вони розбещені нахаби.
«Я зірка. Я не продаю фільмів.
Ти маєш продати фільм. Я митець». Маячня. Треба продавати все.
Що б ти не робив, ти маєш це продати.
Фільм не заробив 50 000 000 доларів, як перший.
Заробив понад 200 мільйонів доларів на внутрішньому ринку. Найкасовіший фільм.
Арнольд Шварцнеґґер припинив свій касовий конкурс.
Чому хоче грати хорошого кіборга?
Думаю, колись він буде балотуватиметься в Сенат у Каліфорнії,
і він не хотів зіпсувати цього тим, що був поганцем, яким був у 1984-му.
Це лише крихітна теорія, але вона моя.
-Тут ви почули це вперше. -Так.
Мабуть, на планеті немає людини,
яка б не знала, хто той чоловік за екраном.
Він зірка касових зборів номер один у світі.
Сьогодні дебютував його останній фільм. «Останній кіногерой».
Будь ласка, ваші оплески Арнольду Шварцнеґґеру.
Коли вийшов «Останній кіногерой»,
я досягнув свого піка після фільму «Термінатор 2»,
знявши найуспішніший фільм року.
У всьому світі. Не лише в Америці.
ОСТАННІЙ КІНОГЕРОЙ
Тож тоді вже всі намагалися мене приборкати.
Не всім до душі новий дикий фільм Арнольда Шварцнеґґера
«Останній кіногерой».
Власне, деякі відгуки були просто жахливі.
«Останній кіногерой», на диво, близький до повного провалу.
Не можу висловити,
як я засмутився.
Це боляче.
Це ображає. Це соромно.
Соромно, коли бачиш касові збори.
Я зателефонував Арнольду в суботу вранці, та я не прочитав новин.
Спитав: «То як там прем'єра?»
Він сказав:
«Жахливо».
Звучало так, ніби він плакав у ліжку.
Він сприйняв це як сильний удар по його бренду.
Думаю, це його сильно зачепило.
Спитав: «Що робитимеш?»
Він відповів:
«Я просто побуду сам».
Це єдиний раз, коли я чув його засмученим.
Я не хотів нікого бачити тиждень,
але ти продовжуєш працювати.
Моя свекруха постійно казала:
«Просто рухаймося далі.
Ходімо. Далі».
Чудова ідея.
Коли вийшов «Останній кіногерой»,
зателефонував Боббі Шрайвер. Сказав: «Глянь фільм "Тотальне стеження"».
Французький фільм, якого ніхто не бачив. Дуже цікавий, гарно знятий.
І концепція була такою свіжою та новою.
Я зателефонував Кемерону й сказав: «Джиме.
Подивися цей фільм».
Арнольд приніс мені проєкт, у який вірить.
Такого він ще не робив. Я думав, розважимося з комедією.
Я знав, що Арнольд займався комедією. Має чудове почуття гумору.
І що це буде гарний бойовик.
Він сказав: «Зробімо його крутим». І я сказав: «Так, зробімо його крутим».
Можна ваше запрошення, будь ласка?
Авжеж, ось моє запрошення.
У моїй спальні задзвонив телефон,
і я почула це:
«Привіт, Джеймі. Це Джеймс Кемерон.
Я написав фільм для вас та Арнольда Шварцнеґґера».
Телефонував сантехнік. Каже, що має копати під плиту.
Коштуватиме 600 доларів.
Нормально.
Це не нормально. Це вимагання.
Що ти сказала?
Переспала з ним, і сказав, що скине сотню.
Гарно мислиш. Бувай, кохана.
Арнольд неймовірно щедрий до команди й акторського складу.
Його двері відчинені завжди.
Там була Марія. Були діти.
Було чудово.
Я була такою вільною,
як ніколи в житті.
Ну ж бо, крихітко.
І тоді ми завершили фільм.
І пролунав дзвінок.
Це Джим Кемерон,
він сказав: «Я ходив до Арнольда
й спитав його,
чи я можу поставити твоє ім'я вище за назву фільму».
Стільки клятих грошей витрачається на адвокатів та агентів
для титрів.
Це великий бізнес.
З усією своєю бравадою, его
та всім, що створило його,
він знайшов у собі милість,
щоби виділити місце для мене.
ПРАВДИВА БРЕХНЯ
Це була зворушлива мить для мене, і цей фільм, звісно, змінив моє життя.
Як фенікс, що повстає з пороху «Останнього кіногероя»,
Арнольд Шварцнеґґер повернувся сильнішим, ніж будь-коли.
«Правдива брехня» — це золото. Зайняв перше місце.
Тоді я знову повернувся.
«Арнольд повернувся. Коли каже: "Я повернуся", — він повертається».
«Я ПОВЕРНУСЯ»
Потім випустили «Джуніора», режисером якого був Айван Райтман.
Це успішне кіно.
Я теж буду матір'ю.
Наступний фільм «Стирач» заробив понад 100 мільйонів доларів.
Що вбило динозаврів?
Льодовиковий період!
А потім «Бетмен і Робін». Усе було просто чудово й прекрасно.
Це вистава.
Життя — це вистава.
Треба вміти сприймати невдачі з успіхами,
таке життя.
Привіт, слухай. Які плани після обіду?
Заїдь до мене. Мама готує смачний яблучний струдель.
Добре, яблучного струдля не буде.
Коли помер мій брат і коли помер мій батько,
тоді я залишився єдиним у сім'ї.
Тож мені довелося змінити життя і більше думати про маму.
У 1974-му вона жила зі мною кілька тижнів і їй сподобалося.
І я почав куди більше цінувати свою матір,
зависати з нею, насолоджуватися. Вона була на всіх знімальних майданчиках.
Робила фото на майданчику.
Вона зробила фотоальбоми, забрала додому в Австрію
і похизувалася там перед друзями.
Сильно пишалася мною.
В Австрії є дві теми, на які ніколи не говорять.
Про свої фінанси
з будь-ким
і про свої проблеми зі здоров'ям.
У 1997-му,
коли я закінчив із «Бетменом і Робіном»,
моя мама жила з нами.
Устала вранці,
і Марія сказала: «Арнольд у лікарні.
У нього операція на серці».
А мама запитала: «Що?»
Коли я отямився після операції,
лікар сів на моє ліжко й узяв мене за руку.
Він сказав: «Мені прикро.
Не вийшло.
Тріснув один із клапанів, і кров почала збиратися в легенях.
Негайно потрібна ще одна операція».
Мене почали готувати до другої операції.
Я спитав себе:
«Що відбувається?
Мені ніхто не робив анестезії,
а він стоїть тут із ножем».
Лікар сказав мені:
«Хочемо зачекати до останньої секунди. Я не хочу тебе втрачати».
Я запитав себе: «Що?»
Потім мені зробили анестезію, і я відключився.
Ніхто не знав, яким буде результат.
Через шістнадцять годин я знову отямився.
Операція пройшла успішно.
ОДУЖУЙ, ТАТКУ
Моя матір приїхала в лікарню
і намилила мені шию, бо я не сказав їй,
і «Як ти міг так зі мною? Я твоя матір.
Ти маєш казати мені все».
Це було занадто для неї.
Через рік
мені зателефонували
й сказали, що моя мама відвідувала мого тата на цвинтарі,
і там, на могилі, вона й померла.
Так, тож…
Моя матір померла через ту ж проблему з клапаном, що й у мене.
Вона відмовилася від операції.
Вона завжди казала: «Якщо Бог хоче мене,
то нехай бере».
У мене відразу виникла думка: «А що тепер?»
Це було настільки глибоко в мені, що я ніколи про це не думав,
що, можливо, я досі шукаю схвалення від матері.
Для кого я це роблю тепер?
З днем народження тебе
Хочу подякувати всім, що прийшли сюди цього вечора.
Ще той рік для нас. Не вдаватимуся в деталі,
та я зустріла Арнольда за два тижні після того, як йому виповнилося 30.
За два тижні ми будемо разом уже 20 років і…
А це досягнення.
Скажу я вам.
Після операції я рік не працював.
Студії почали телефонувати агенту й казати: «Думаю, ми перенесемо цей фільм»,
чи «Думаю, ми ще раз подумаємо про це й те».
І відбулися зміни.
І я раптом почав втрачати фільми.
Ось зірка бойовиків.
Той, кого не можна вбити на екрані,
ледь не помер.
Я боявся,
що моя кар'єра згасне.
І я знав, що при фільмуванні першого фільму,
страхова компанія сидітиме на знімальному майданчику й дивитиметься кожен дубль,
аби побачити, чи є різниця
між виступом після операції на серці
проти того, що було.
Прошу, Боже.
Допоможи мені.
Дай мені сили.
Тоді я сказав собі: «Гаразд.
Це новий день.
Просто рухаймося вперед».
Мотор!
Хочете збитків? Ось вам збитки.
Були часи, коли я був зірко номер один у світі.
Я міг зайти до Sony,
Warner Brothers, Universal Studio, Disney — будь-куди,
і мені запропонували б фільм.
Але я шукав не це. Я шукав ще одне випробування.
Як і в бодибілдингу, я зробив усе, що міг.
Не було що підкорювати. Усе було одноманітним.
Зробімо щось інше. Щось цікавіше.
Коли я зустрів Марію
і я почув усі розмови в Гаяніс Порт:
постійні балачки про політику та різні проблеми,
мене це зацікавило.
А також сама ідея служіння людям.
Юніс, матір Марії, познайомила мене зі Спеціальною Олімпіадою,
і я закохався в неї.
Президент Буш призначив мене
головою Ради президента з фізичної підготовки та спорту.
Я усвідомив, як це цікаво.
Молодець! Так!
Я був щасливіший, ніж на зйомках кіно.
Я заробив усі гроші, які заробив завдяки Америці.
То чому б мені не зупинитися і не дати щось натомість?
За кілька років
почало формуватися нове бачення.
Політика мене сильно цікавить.
Кажуть, що рано чи пізно
після всієї кар'єри в кіно я, можливо, перейду до політики.
-Шварцнеґґер політик? -Так, саме так.
Коли дивимося в майбутнє, чому постійно чую балачки
про перехід у політику?
Пані та панове, Арнольд Шварцнеґґер!
Я втратив будь-який скептицизм
щодо того, що йому під силу.
Велика частина історії має для мене сенс тому, що ми були друзями
з Арнольдом 40 років.
Усе його життя було видно, що він прямував до чогось куди більшого.
Гадаю, політика була його долею.
Усе інше було розігрівом.
Він розумів, що політична система — це коробка,
і він підірвав цю коробку.
Ми тут, пані та панове, щоби прибрати дім.
Бачите цю вершину?
Маю підкорити її.
За будь-яку ціну
я піду до неї.
Переклад субтитрів: Данило Добровольський