𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
NETFLIX-ANIMESARJA
Baki ja minä lähdimme piilopaikkaan.
Se oli outoa.
Asuinalue, mutta täynnä graffiteja kuin keskustan yleinen vessa.
Tarkemmin katsoen monissa solvattiin Bakia.
BAKI, OLET PASKIAINEN
Onpa paljon graffiteja.
He eivät pärjää minulle.
Hyökkäävät graffiteilla.
Maailman vahvin lukiolainen.
Kotisikin on töhritty.
Baki venytteli huoneessaan.
Hän oli uskomattoman notkea.
Siitä, mitä sanoit aiemmin.
Vastustajastasi, kun varjonyrkkeilit.
Niin.
Sanoit, että Iron Michael oli vasta lämmittelyä.
Aiot otella isäsi kanssa, eikö niin?
Isäukolla ja minulla on erimielisyyksiä.
Isäsihän on tosi vahva.
Maailman kaikkien olentojen kiistämätön mestari.
Leijonien, tiikerien, norsujen, miekkavalaiden.
Syöpäsolutkaan eivät pärjää hänelle.
Isän piti olla vihollinen, mutta tämän voimista puhuessaan -
Baki kuulosti oikeastaan ylpeältä.
Valmistaudut siis otteluun isääsi vastaan kohtaamalla vahvan vastustajan.
Ironiakin vahvemman miehen. Millainen hirviö hän on?
Hei.
Hän on tuolla.
Siis kellarissako?
Tyhjä ja pimeä huone. Pelkkä pöytä seinän vierellä.
Tuota…
Isäukko hyväksyi minut vastustajakseen.
Hän taisteli dinosauruksen kokoisen norsun kanssa.
Leijonaa, tiikeriä ja karhua vahvemman, maailman suurimman afrikannorsun kanssa.
Siispä kenen kanssa ottelen?
Se tulee!
Rumina.
Norsua vahvempi vastustaja on jo täällä.
Se on tuossa pöydällä.
Häh?
Vahvempi kuin norsu? Tuoko?
Tuohan on…
Niin, rukoilijasirkka.
Tuoko?
Hyönteiset ovat lähitaistelun asiantuntijoita.
Pedot jäävät kakkoseksi.
Ei kai.
En juksaa.
Niillä on verrattomat voimat.
Ai voimat?
Tiikerit ja leijonat jaksavat raahata vain 800-kiloista saalista.
Parisataakiloisen pedon voima on vain nelinkertainen.
Entä hyönteisillä?
Ne kantavat kahdeksan kertaa oman painonsa pitkiä matkoja pesäänsä.
Sanotaan, että painat 30 kiloa.
Kuvittele, että kantaisit 200-kiloisen miehen koululta kotiisi.
Se on mahdotonta.
Jotkut peurat loikkaavat kymmenen metriä.
Se ei ole mitään kirppuun tai heinäsirkkaan verrattuna.
Ihmisen koossa ne voisivat hypätä kymmenkerroksisen talon yli.
Sen tuntee, kun niitä pitelee.
Ne painavat murto-osan ihmisen painosta,
mutta niiden voiman tuntee sormenpäissä.
Samanpainoisena niille ei pärjäisi.
Jos saisi potkun jalasta -
tai jäisi kiinni eturaajoihin tai leukoihin,
siitä ei selviäisi hengissä.
Tämä rukoilijasirkka.
Se on ammattitaistelija.
Vanha kiinalainen tang lang quan -laji perustuu rukoilijasirkan liikkeisiin.
Sirkan iskuihin, puremiin, aggressioon.
Se pärjää kaikessa.
Sillä ei ole heikkouksia. Se on täydellinen lähitaistelija.
Jos sirkka olisi yli satakiloinen, se saalistaisi afrikannorsua.
Mutta se on pieni.
Suurennan sen.
Satakiloiseksiko?
Tällä ja tällä.
Sitä Amerikan miestä ei enää ole.
Sain silti mestari Iron Michaelin ilmestymään Tamajoen rannalle.
Vaikka Michaelia ei ole tässä maailmassa.
Voin luoda sen.
Voin luoda ottelun satakiloisen sirkan kanssa.
Liike!
Potku, jolla hän voitti Iron Michaelin!
Baki pelkää.
Hän pelkää näkymätöntä rukoilijasirkkaa, jonka loi mielessään.
Hän nostaa päätään.
Kohottaa katseensa.
Millaisen hirviön hän näkee?
Ihan kuin Baki sanoi.
Satakiloinen sirkka on vahvempi kuin parisataakiloinen tiikeri tai leijona.
Tämä…
Ei ole totta!
Vai onko?
Hän on rukoilijasirkan pihdeissä!
Hän löi!
Se kuoli! Suora osuma!
Hänen pitäisi tehdä sirkasta heikko ja helposti voitettava.
Hänen pitäisi murskata se.
Hän panee itsensä koville.
Tavallisella kamppailutyylillä ei pärjää sirkalle.
Bakin liikkeet alkoivat muuttua.
Hän liikkuu hämärässä huoneessa.
Hyökkää tyhjää ilmaa vastaan.
Puolustautuu ilmaa vastaan.
Katselin herkeämättä, ettei mitään jäisi näkemättä.
Seurasin Bakin päätähuimaavia liikkeitä.
Tuijotin.
Ja sitten…
Niin kuin koteloa katsoessaan voi kuvitella siihen sopivan esineen.
Kirjan kuoresta voi päätellä sen koon.
Ja tällaisen riipuksen nähdessään voi kuvitella sen vastakappaleen.
Ja niin -
tyhjään tilaan alkaa vähitellen -
ilmestyä olento, joka on kuvitteellinen.
Hitaasti mutta varmasti -
alkaa nähdä!
Bakin luomus oli vain hyönteinen, mutta yli satakiloinen.
Sellaisen kohdatessaan -
olo on niin avuton, että melkein naurattaa.
Baki otteli sellaisen kanssa!
Bakin isä voitti maailman vahvimman,
dinosauruksen kokoisen afrikannorsun.
Oli afrikannorsu miten vahva tahansa,
sen tärkein etu on sen koko.
Hyönteisen koossa se vastaisi voimiltaan -
perhostoukkaa.
Silmänräpäyksessä -
Baki teki erikoispotkunsa.
Nopeus, ajoitus, kaikki meni nappiin!
Odotin tyrmäystä.
Vai niin.
Kuten pelkäsin.
Rukoilijasirkan päässä ei ole oikeastaan aivoja.
Se ei saa aivotärähdystä niin kuin ihminen.
Päähän iskeminen ei tehoa.
Hyvä!
Älä päästä sitä!
Mitä nyt?
Se katsoo minua.
Se näkee minut, vaikka olen takana!
Ja se on hirvittävän vikkeläotteinen!
Se syö minut!
Onpa se vahva!
Hyönteisen kanssa painiminen on hullua!
Ei väliä, mikä on vastassa.
Ihminen, peto, hyönteinen.
Toimin aina samoin. On vain yksi keino.
Taistella.
Kuten aina!
Se on kova!
Kuin terästä.
Päihitän sen!
Vaikka mikä olisi!
Kävi miten kävi!
Kuoloniskuista ja heikkouksista viis!
Teen, mitä voin!
Hän tekee sen!
Ihminen sai otteen sirkan nivelestä!
Murra se!
Taisteluliikkeet eivät tehoa siihen!
Tämä ei ole normaalia. Ei hänen tarvitse mennä näin pitkälle.
Kuvitteellisesta vastustajasta voi olla hyötyä,
mutta vastassa ei ole ketään.
Hän luo mielikuvituksellaan tyhjään tilaan -
illuusion, jota vastaan taistelee.
Ei tämä ole mikään ottelu. Hänen ei tarvitse mennä näin pitkälle.
Baki, lopeta! Jo riittää!
Menet liian pitkälle!
Tämä on typerää!
Hän ei kuuntele.
Peloistani huolimatta siitä tuli vain realistisempaa.
Melkein tunsin sen ruumiinlämmön.
Niin arvelinkin.
Noilla silmillä ei ole sokeaa pistettä.
Suunnalla ei ole väliä.
Jokainen nurkka on sen näkökentässä.
En voi paeta.
Paeta?
Aionko pakoilla?
Pakenenko häntäkin?
Etsinkö pakopaikkaa, kun ottelen hänen kanssaan?
Pötyä.
Keksi, miten rukoilijasirkka päihitetään!
Tunsin sen kaulassa pehmeän kohdan.
Iskin tällä liikkeellä.
Se on Toroken!
Kokeillaan sitä.
Kauan sitten Kiinassa -
eli pappi nimeltä Shu Amon.
Mitä tuolla on?
Eräänä päivänä hän näki metsässä jotain eriskummallista.
Mitä?
Lintu ja hyönteinen ottelevat?
Varpunen vastaan rukoilijasirkka.
Varpunen voittaa aivan varmasti.
Häh?
Mitä?
Ei voi olla totta!
Amonin yllätykseksi rukoilijasirkka voitti.
En olisi uskonut, että hyönteinen voittaa.
Näinkö? Tällä tavallako?
Rukoilijasirkan vahvuus teki Amoniin syvän vaikutuksen.
Hän alkoi tutkia sirkkojen taistelutapaa.
Sen tuloksena hän kehitti kamppailutyylin.
Tämän lajin nimi on tietysti Toroken!
TOROKEN
Baki muutti asentoaan.
Tuo asento…
Hän näyttää matkivan sirkkaa eikä niinkään taistelevan.
Taistelulajien maailma on raaka.
Siinä on piirteitä, joita muussa urheilussa ei siedetä.
Taistelulajien ajatus, jota muussa urheilussa ei ole…
"Kumpi on vahvempi?"
Baseballin ja koripallon välillä ei taistella.
Taistelulajit ovat eri asia.
On lajin sisäistä taistelua,
ja myös lajien välistä.
Jopa eri eliölajien välisiä!
Voiman tavoittelu on ihmisessä syvällä.
Nyt vuorossa ovat jo kuvitteelliset jättiläishyönteiset.
Nyt Baki on edennyt lajien välisestä -
lajin sisäiseen taisteluun.
Se on lähellä.
Näitkö, Rumina?
Hyönteisten joukossa ei ole sen luontaista vihollista.
Loppu lähestyy.
Sitä vastaan ei ole koskaan hyökätty.
Se hyökkää erittäin vahvasti, mutta ei kykene puolustautumaan.
Siirry sivuun, Rumina.
Baki voittaa.
Tuo liike…
Nyt alan nähdä.
Luulin, että tätä täydellistä taistelijaa on mahdotonta päihittää.
Mutta nyt alan nähdä mahdollisuuksia.
Näen liikkeessä selvää heikkoutta.
Mukauduinko tähän?
Tähän taisteluun?
Kehoni alkaa sopeutua!
Kehoni opastaa, kuinka taistella sitä vastaan.
Baki on muuttunut jotenkin.
Ilme on melkeinpä rento.
Liikkeet -
eivät näytä holtittomilta.
Tämä oli sirkkojen välistä taistelua, nyt jotain muuta.
Aivan.
Kuin lintu vastaan rukoilijasirkka.
Aggressiivinen sirkka lähtee nyt pakoon.
Baki on entistä rennompi.
Aiemmin hän katsoi ylös.
Nyt katse suuntautuu alas.
Rumina.
Jos heikkous löytyy, ei ole väliä, onko otus satakiloinen.
Se katosi!
Missä se oikea on?
Ai, siinä.
Sainpas!
Selvä peli!
Baki voitti!
Tekstitys: Suvi Niemelä
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇