𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Baki tok meg med til skjulestedet sitt.
Det var rart.
Det var et boligområde,
men det hadde like mye graffiti som et offentlig toalett i byen.
Hvis du så nøye etter,
var mesteparten rettet mot Baki.
Det er så mye graffiti.
De har ingen sjanse mot meg,
så de kjemper gjennom graffiti.
Verdens sterkeste videregåendeelev.
Selv huset ditt.
Baki begynte å tøye ut på rommet sitt.
Kroppen hans var utrolig tøyelig.
Det du sa tidligere…
Om skyggeboksing-motstanderen din.
Ja.
At Iron Michael bare var oppvarming.
Du skal slåss mot faren din, ikke sant?
Fatter'n og jeg kommer ikke overens.
Faren din er sterk, ikke sant?
Den ubestridte mesteren over alt liv på jorden.
Løver, tigre, elefanter, spekkhoggere…
Selv ikke kreftceller kan måle seg.
Faren hans skulle være en fiende, men da Baki beskrev styrken hans,
hørtes han litt stolt ut, av en eller annen grunn.
Så som forberedelse for å slåss mot faren din
skal du møte denne sterke motstanderen?
En mann som overgår selv Iron.
Hva slags monster er han?
Hei.
Han er her nede.
Er det en kjeller?
Den er tom og mørk.
Et goldt rom med bare et eneste bord.
Altså…
Fatter'n anerkjente meg som motstander.
Han kjempet mot en elefant av dinosaurstørrelse.
Sterkere enn en løve, tiger eller brunbjørn.
Den sterkeste og største afrikanske elefanten på jord.
Hvem bør jeg i så fall slåss mot?
Den kommer!
Rumina, motstanderen som er sterkere enn en elefant, er her allerede.
Den står på det bordet.
Hæ? Hva?
Sterkere enn en elefant?
Denne fyren?
Altså, dette…
Nemlig. En kneler.
Denne?
Når det gjelder én-mot-én-kamp,
er insekter verdensmestere.
Beist kan ikke måle seg.
Umulig.
Jeg fleiper ikke.
Styrken deres er uten like.
Styrken?
Tigre og løver klarer knapt å dra et byttedyr på 800 kilo.
Hvis de veier 200 kilo, er det tre-fire ganger deres kroppsvekt.
Men hva med insekter?
De kan bære byttedyr som veier åtte ganger mer enn dem, uten å stoppe.
La oss si at du veier 30 kilo, Rumina.
Tenk deg å bære en mann på 200 kilo fra skolen og hjem.
Det er umulig.
En hjort som kan hoppe ti meter, er ikke uvanlig,
men det er barnemat i forhold til en loppe eller en gresshoppe.
Hvis de var på menneskestørrelse,
kunne de hoppet over en bygning på ti etasjer.
Man føler det når man holder dem.
De veier noen tusen ganger mindre enn oss,
men fingrene dine kan føle styrken deres.
Med lik vekt hadde de vært uslåelige.
Hvis du fikk et spark
eller ble holdt fast av forbeina
eller ble fanget mellom klørne,
ville du ikke overlevd.
Og den kneleren…
Han er en perfekt slåsskjempe.
Det er et kjent faktum at kinesisk knelerboksing
er basert på kneleren.
Slaget deres,
knusingen, bittet
og deres voldelige natur.
De er mestere i alt de gjør.
De har ingen svakheter. De er perfekte kampsportutøvere.
Hvis de veide over 100 kilo, kunne de slått den afrikanske elefanten.
Men den er jo liten…
Jeg skal gjøre den stor.
Så den veier 100 kilo?
Med dette og dette.
Han er fra Amerika.
Han finnes faktisk ikke lenger.
Men jeg førte mesteren Iron Michael fra hans storhetstid til Tama-elven.
Michael finnes ikke i vår verden, men han dukket opp.
Jeg kan skape det.
Jeg kan skape en match mot en kneler på 100 kilo.
Han rørte seg!
Det er sparket som slo Iron Michael!
Baki er nervøs.
Han er redd for en usynlig, innbilt kneler
han har skapt med tankene sine.
Ansiktsvinkelen endret seg.
Han ser opp.
Hva slags monster ser han?
Det er som Baki sa.
En kneler på 100 kilo
er langt sterkere enn en tiger eller løve på 200 kilo.
Dette er…
Nei!
Er det mulig?
Han er fanget av kneleren!
Han traff!
Den er død!
Et rent treff!
Han burde bare gjøre kneleren svak og lett å slå.
Han burde bare knuse den.
Han er så hard mot seg selv.
Vanlig kampsport funker ikke mot en ekte kneler.
Bakis bevegelser ble gradvis til noe annet.
Baki beveger seg i et dunkelt rom.
Han angriper tom luft.
Han blokkerer angrep fra tom luft.
Jeg så på ham
og prøvde å ikke gå glipp av noe.
Jeg fulgte Bakis svimlende bevegelser.
Jeg fulgte med…
…og så…
Når man ser et etui, kan man se for seg formen på det som er inni det.
Eller hvis du ser et omslag, kan du se størrelsen på boken.
Eller med et anheng som dette
kan man se for seg et matchende anheng.
Man begynner å se,
i det tomme rommet,
sakte,
formen på noe som ikke finnes. Sakte…
Sakte, men sikkert…
…kan du se!
Det Baki hadde skapt,
var bare et insekt, men det veide 100 kilo.
Når man faktisk står overfor det,
begynner man nesten å le.
Man føler seg så hjelpeløs.
Baki konfronterte den uten å nøle!
Verdens sterkeste mann,
Bakis far, skal ha slått en elefant av dinosaurstørrelse.
Men uansett hvor sterk den afrikanske elefanten er,
har den bare en fordel på grunn av størrelsen.
Hvis de var på størrelse med et insekt,
ville styrken deres ha tilsvart…
…en larve.
Det skjedde plutselig.
Bakis høye spark.
Farten, timingen…
Alt var helt perfekt!
Jeg forventet en knockout.
Jeg skjønner.
Mine bange anelser stemte.
Hodet til en kneler har i grunnen ingen hjerne.
De får ikke hjernerystelser slik som mennesker.
Angrep mot hodet funker ikke.
Han klarte det!
Ikke slipp den!
Hva er dette?
Han ser på meg.
Jeg er bak ham, men han kan se meg!
Og ikke nok med det. Han er skummelt smidig!
Jeg blir spist!
Den er så sterk!
Det er vanvittig å ha en styrkekonkurranse mot et insekt!
Uansett… Uansett hvem motstanderen er,
menneske, beist eller insekt,
så gjør jeg det samme.
Det er bare én ting å gjøre.
Kjemp…
…som vanlig!
Den er så hard!
Den er som stål!
Men jeg gjør det!
Uansett hva, så gjør jeg det!
Selv om ingenting skjer!
Jeg driter i alle svakheter!
Jeg gjør alt jeg kan!
Han har den!
Et menneske fikk tak i en knelers omvendte ledd!
Brekk det!
Kampsport biter ikke på den!
Dette er ikke normalt.
Han trenger ikke å gå så langt.
Det er kanskje effektivt å se for seg en realistisk motstander,
men det er egentlig ingenting foran ham.
Han bruker fantasien sin i dette tomme rommet
for å slåss mot en illusjon.
Det er ikke en match eller en kamp.
Han trenger ikke å gå så langt.
Baki! Slutt!
Du har gjort nok!
Du trenger ikke å gå så langt, Baki!
Dette er tåpelig!
Han hører ikke etter.
Mine innvendinger betød ingenting. Det ble mer og mer realistisk.
Man kunne nesten føle temperaturen.
Som jeg trodde.
Med de øynene har den ingen blindsoner.
Samme hvordan den står,
kan den se hvert eneste hjørne av rommet.
Jeg kan ikke unnslippe.
Unnslippe?
Er jeg her for å unnslippe?
Fra ham også?
Vil jeg prøve å unnslippe når jeg kjemper mot ham?
Du fleiper.
Tenk!
Hvordan kan man slåss mot en kneler?
Jeg kjente det under halsen.
Et mykt punkt.
Angrepet jeg brukte, var dette.
Dette er Toroken!
Jeg får vel prøve.
For lenge siden i Kina…
…var det en prest som het Shu Amon.
Hva er det der?
En dag så han noe uvanlig i skogen.
Hva?
En kamp mellom en fugl og et insekt?
En spurv mot en kneler.
Spurven vil vinne, uansett hvordan man ser på det.
Hva?
Å, du store!
Til Amons overraskelse
var det kneleren som vant.
Jeg trodde ikke insektet ville vinne.
Sånn?
Er det sånn?
Knelerens styrke gjorde stort inntrykk på Amon,
og han begynte å studere dens kampstil flittig.
Til slutt
hadde han skapt en ny kampsport.
Navnet på den kampsporten er selvfølgelig Toroken!
TOROKEN
Baki endret stilling.
Den stillingen
ser ikke ut som en kampstilling, men som en etterligning av kneleren.
Kampsportens verden er vill.
Noen av tankemåtene ville vært utenkelige i andre idretter.
Hva finnes i kampsport, men ikke i andre idretter?
Det er:
"Hva er sterkest?"
Baseball og basketball kan ikke slåss mot hverandre.
Men kampsport er annerledes.
Man kan kjempe mot samme stil, så klart.
Men man kan også kjempe mot andre stiler.
Eller til og med mot andre arter.
Det nysgjerrige menneskesinnets higen etter styrke stikker dypt.
Det har beveget seg fra andre arter til innbilte kjempeinsekter.
Og Baki har endelig
sluttet ringen fra andre arter
og begynt å bruke artens egen kampsport.
Den nærmer seg.
Så du det, Rumina?
De har ikke en naturlig fiende blant insekter.
Slutten nærmer seg.
De er aldri blitt angrepet.
Angrepene deres er sterke og usedvanlige,
men de har ikke noe forsvar.
Flytt deg, Rumina.
Baki vil vinne.
Dette trekket…
Nå begynner jeg å se det.
Jeg trodde denne perfekte kampsportutøveren var uslåelig,
men her og der i dens stilling ser jeg tomrom jeg kan utnytte.
Jeg ser glimt av svakheter i dens bevegelser.
Er jeg blitt vant til den?
Til denne kampen?
Kroppen min…
…tilpasser seg!
Kroppen min forteller meg hvordan jeg skal hanskes med ham.
Baki har forandret seg.
Uttrykket hans er avslappet.
Bevegelsene…
…er på en eller annen måte ikke forhastede.
Nå var det
ikke lenger kneler mot kneler, men noe annet.
Ja.
Det var som å se en fugl slåss mot kneleren.
Kneleren, som hadde vært så voldelig, prøvde nå å trekke seg.
Baki virket enda mer avslappet.
Tidligere hadde han sett opp.
Men plutselig hadde han vendt blikket nedover.
Rumina.
Hvis du finner det svake punktet,
spiller det ingen rolle om den veier 100 kilo.
Den forsvant!
Nå, hvor er den ekte?
Aha. Der er du.
Har deg.
Det er ingen tvil!
Baki vant overlegent!
Tekst: Aleksander Kerr
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇