𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Jævler! Er dere damer, eller?
Skal dere på fest eller noe?
Slutt å somle!
Vil dere få et spark, snegler?
Alle celler, meld dere!
Celle én til stede!
Celle to til stede!
Celle tre til stede!
Til stede!
Det er som militæret.
Jeg trenger ikke å si at dere er avskum!
Dere har ikke lov til å snakke med hverandre!
Regelbrudd straffes hardt.
Vi skyter uten advarsel.
Dere har bare dere selv å takke!
Det var…
…et uvanlig syn man ikke forventet å se i et fengsel.
Dere har ingen frihet.
Dette er livet deres!
Det er bare én måte å overleve på!
Venn dere til ubehaget!
Forstått?
Ja, sir!
Umulig! Hvorfor røyker han som om det er normalt?
Hva skal vi spise?
Skinke og bønner.
Jeg forbød dere å snakke med hverandre!
Pokker.
Jeg er ikke så glad i skinke.
Gå til spisesalen!
Vaktene oppførte seg som om Nummer to ikke eksisterte.
Det gjorde det enda rarere.
Bare han fikk omelett.
Det var tusen fanger der,
men ingen klaget på det.
Dessuten…
Hei.
Har du byttet pistol?
Du hadde en revolver før.
Du har byttet til et automatvåpen.
Vi kan ikke ha fluer i spisesalen.
Slipp den ut.
Det avgjørende slaget den dagen
kom fra mannen som satt overfor Nummer to.
Se mot Nummer to.
Mannen som sitter overfor Nummer to, har tenkt å utfordre ham.
Han er svær.
Han hadde en karriere i ditt hjemlands sumobryting.
Han gikk over til MMA, og etter et par kamper
ble han kåret til mester.
Han viste frem sin enorme styrke på gata.
Han ble dømt for uaktsomt drap.
Han har aldri tapt en kamp i Japan eller USA.
Men det kan man si om de fleste i fengselet.
Nummer to.
Det er visst det du kalles.
Hvis du kalles "Nummer to",
burde jeg kanskje kalle meg selv "Nummer én".
Denne er ubrukelig.
Alle er likegyldige til ham.
Alle vet hva som vil skje.
Denne…
Ser du?
Ser du hvor myk den er?
Den er slapp.
Hei.
Ser du?
Nå braker det løs.
Holdt!
For å overleve trenger du trenger styrke, ikke tryllekunster, Nummer to.
Hva har du å vinne på å slå meg?
Litt frihet i dette fengselet, om ikke annet.
Måltidene er det eneste folk ser frem til her inne.
Du har spolert det.
Det er alvorlig.
Jeg skal ta fra deg friheten.
Jeg orker ikke å se på.
God idé. Hvis du gir meg en pistol, har du en unnskyldning når du taper.
Grip den hardt.
Sikt for å drepe.
Gjør det.
Din jævel.
Tror du ikke jeg vil skyte?
Stakkars mann.
Han har ikke noe annet valg enn å trekke av.
Det er det Nummer to ønsker.
Det er en god dag å dø på.
Er det kenpo?
Nei.
Nummer to følger ingen kampsportstil.
Hva brukte du?
Hva jeg brukte?
Sumo?
Din jævel.
Tror du at du slo meg med sumo?
Det var selvfølgelig ikke sumo.
Jeg sparket deg jo.
Men
jeg kan slåss med sumo hvis du vil det.
Vakt, jeg vil gjerne trene med ham etter maten.
Vi bruker treningsstudioet.
Vi har tillatelse.
Skal vi gå?
Det er en perfekt sirkel her.
For en engstelig gjeng.
Ikke tenk på dem. De er bare tilskuere.
Den store sumoturneringen i Arizona. Dosukoi!
Betyr dette at vi har begynt?
Er det "hakkeyoi" man sier?
Greit.
Kan jeg ikke løfte ham?
Du klarer ikke å rikke meg.
Ikke når du bare står på bakken.
Jeg velter.
Jeg begynner å falle.
Jeg må reise meg.
Kampen er over.
Tapte jeg?
Tapte jeg i sumo?
Hva slags trekk var det?
Et klask?
Jeg har noe i øret…
Jeg aksepterer det ikke!
Hei.
Hva gjør du her helt alene?
Hva?
Ser du ikke det skiltet?
Vanligvis skyter jeg uten advarsel,
men siden du er ny, gjør jeg et unntak.
Jeg ga deg en advarsel.
Mr. Baki. Forferdelig måltid, ikke sant?
Jeg hørte det.
Jeg trodde du het Nummer to fordi du er nest best, men det er ikke grunnen.
Det stemmer.
Jeg tilhører generasjon nummer to,
etter Den frigjorte.
-Den første generasjonen er her ennå. -Mr. Olivas tid er over.
Det er det alle ønsker.
Ingen liker den latterlige livsstilen hans.
Han får viljen sin med makt.
Både Oliva og Bosch er amerikanere, tross alt.
Og du er annerledes?
Du snakker for mye.
Ingen snakking!
Denne batongen…
-Den er slapp. -Ikke rør deg!
Greit.
Mat!
Hysj.
Du får bare brød og en kopp med suppe.
Du trenger ikke kniv og gaffel.
Og i den tilstanden kan du ikke engang bruke en skje.
Du har havnet i litt av en situasjon på din første dag her.
Den mannen…
Nummer to.
Hvem er han?
Han er en president.
Over et land som ingen kjenner til.
En gang var det bare en øy utenfor Sør-Amerika.
Et lite land med en befolkning på under 20 000.
Navnet hans er Jun Guevaru.
En 21 år gammel tredjegenerasjons innvandrer fra Japan.
Jeg kan ikke kanji,
men "Jun" ble skrevet sånn.
Tegnet som betyr "ren"?
På engelsk kalles han J. Guevaru.
Han var opprinnelig en villstyring som drev med tyveri og utpressing.
Det er en vanlig historie.
Nei, det er det ikke.
Guevarus forbrytelser
ble ikke begått på gata,
men på havet.
Han var med andre ord en sjørøver.
Hva? En sjørøver?
Metodene hans var enkle.
Han tvang et cruiseskip til å stoppe.
Han brukte tau…
…for å borde det, ta kontroll over alle om bord
og stjele eiendelene deres.
Hvis historien endte der,
ville han bare vært ungdomsforbryteren Guevaru.
Men da han fylte 17, forandret alt seg for Guevaru.
Det Guevaru så,
var folk som brukte sine penger og sin makt
for å behandle øyboerne som slaver.
På øya delte alle på arbeidet, enten de var unge eller gamle.
Nødvendighetene ble delt likt,
og man delte også på glede og sorg.
Men nå?
De tjente en slikk og ingenting,
be ble ansett som laverestående,
og øyboernes stolthet og kultur ble skjendet av stormaktenes kapitalisme.
Det var da Guevaru begynte å kjempe for øyas uavhengighet.
Fra barnsben av hadde Guevaru fått trening i kampsport av bestefaren sin.
Han lærte den videre til sine menn.
Han forbød dem å bruke våpen.
Han prøvde ikke å gi dem en naiv rettferdighetssans.
Guevarus prosjekt ble understøttet av hans tro på seier.
Guevarus trening vektla konkurranse.
Mot bare never.
Mot våpen.
Mot prosjektiler.
Mot eksplosiver.
Antallet dødsofre økte,
men det sies at ingen valgte å gi seg.
Det var så sterk vinnertro de fikk av Guevarus plan.
Når medlemmene sluttet å få arr på kroppen,
var Guevarus våpenløse hær komplett.
Guevaru erklærte landets uavhengighet.
Siden han var så ung, trodde ikke folket helt på ham.
Men den som hatet utviklingen mer enn noen andre,
var George Bosch.
Kan vi ikke gjøre noe med den øya?
Jeg hører det er snakk om uavhengighet.
Det var da det skjedde.
Kan vi sende ut et hangarskip eller noe?
Send fly frem og tilbake.
Så kan de fly lavt, og pang!
En så liten øy trenger bare ett skudd.
Om jeg får si det, herr president,
så er uavhengighet som regel noe man bør respektere.
Så lenge lederens og folkets mål er de samme.
James,
vi er ikke foran et kamera så folket kan se oss.
Les rommet.
Vil du akseptere at de trekker seg ut av USA?
Trekker seg ut?
Det er ikke uavhengighet.
Dette er 20 000 mennesker som hopper av.
Er det virkelig greit for verdens største nasjon?
La oss begynne med å sende tropper til øya.
Under påskudd av å forhindre et statskupp.
Vi lar dem ikke si noe annet. Vi kan kontrollere media.
Jeg visste du hadde potensial, minister Ray.
Forsvarsminister, hvor fort kan militæret være klart?
Hvis presidenten beordrer det? I dag.
Sånn skal det låte! Her har vi nybyggerånden!
Det holder.
Holdt!
Hvis noen rører seg, vrir jeg presidentens ryggrad om 360 grader.
De tre vaktene kan stille seg mot veggen med hendene i været.
Skynd dere!
Du er…
Chamomile Lessen.
Jeg er, som du vet, en av dine livvakter,
men jeg er også en innbygger av øya som er dagens samtaleemne,
og en av J. Guevarus menn.
Vi ønsker bare vår ydmyke uavhengighet.
Vi vil at du skal akseptere det.
Du er ikke bevæpnet.
Tror du at du kan slippe unna med dette?
Det er 50 amerikanske stater.
For øyeblikket, meg selv inkludert, er det to av oss i hver delstat.
Og vi kan alle
kapre et fly med bare nevene
eller overta et atomkraftverk.
Det gjelder så klart meg også.
Unnskyld meg.
Den hardnakkede kuldebølgen har gitt seg.
Det føles endelig som at det er en lett bris
som hvisker meg i øret, her i California.
Det er huset mitt!
I dag
skal jeg besøke hjemmet til George Bosch, en landsens gutt fra Alabama.
Hva er det som skjer?
Takk for at jeg fikk komme.
Du store.
Fruen og familien tar meg imot med smil.
Ekte amerikanske smil!
I den unødvendig romslige stuen skinner sola ned i atriet.
Det minner meg om sola i Alabama og foreldrene mine.
Jeg er takknemlig mot foreldrene mine. Jeg elsker familien min.
Jeg elsker landet mitt.
Jeg elsker menneskeheten.
Hvor er vaktene?
Gutt, elsker du faren din?
Jeg elsker ham!
Jeg også!
Hva synes dere om Bosch-residensen?
Når du reflekterer over et arrogant liv,
ta en liten pause og se tilbake på blindsonen din.
Det vil ikke være bortkastet.
Greit. Vi sees.
Dette er så klart direkte.
Vi er likeverdige med USA.
Så lenge våre rettigheter ikke krenkes, garanterer jeg din sikkerhet.
Tenk deg nøye om.
Jeg forstår.
OK.
Oppdrag utført.
Guevaru gjorde det alle trodde var umulig.
Han vant deres uavhengighet og likestilling.
Men hvorfor er en sånn mann i fengsel?
Det er enkelt.
Hvem er her?
Det stemmer.
Den sterkeste slåsskjempen i Amerika,
Biscuit Oliva, er her.
En mann uten våpen som står på lik linje med George Bosch.
For Bosch er Oliva en torn i øyet.
Så han skal stoppe Oliva med bare nevene.
Det er en fristende kamp for Guevaru.
Han vil kjempe mot Oliva.
Det finnes mange slike menn i dette fengselet.
Akkurat som deg, Baki.
Tekst: Aleksander Kerr
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇