𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
ОРИГІНАЛЬНИЙ АНІМЕ-СЕРІАЛ NETFLIX
Що?
Живуть разом?
Саме так.
Містер Оліва живе зі своєю коханкою тут, у в'язниці.
У нього не лише комфортне тюремне життя,
але й жінка його під боком?
З таким тюремним життям,
хіба може він щось спокутувати? Чи покаятися?
«Покаятися», «спокутувати»…
для нього таких слів не існує.
А яка вона з себе?
У тому-то й справа.
Її ніхто ніколи не бачив.
Ти впевнений, що вона взагалі тут?
Ми чуємо про неї вже кілька років.
Але завжди тільки від містера Оліви.
Судячи з його слів,
вона справжня красуня.
І це єдине, що ми про неї чули від містера Оліви,
тобто від Вільного.
Мабуть, це вигадки.
Маріє, я продовжую мучитись.
У цілому світі
не достатньо слів…
Занадто мало таких слів,
які висловили б усю силу мого кохання до тебе.
І все ж,
які слова здатні передати почуття,
що вирують під моїми грудними м'язами
і наповнюють усе моє тіло?
Простої фрази «Я кохаю тебе» не достатньо.
З цим невимовним почуттям у моєму серці,
я прийшов сюди.
Це більше, ніж кохання.
Маріє, як ти почуваєшся, дорогенька?
Радше за все, він вигадав цю коханку,
щоб і далі користатися свободою у цій в'язниці.
Щоб закріпити свій образ Вільного.
Якщо чесно,
ми теж дійшли до такого висновку.
Та якщо такі чутки поширяться у в'язниці,
нас усіх 4 000 просто передушать.
От побачите.
Коли сонце зійде вдруге,
він знову стане звичайним в'язнем.
Безправним в'язнем без влади і коханки.
Кент,
збережи це для мене.
Передаси мені цю склянку на арені.
Хай там що, не відкривай її.
Дощ, вітер, хвилі і блискавка вирвуться звідти.
Як же пече.
Що сталося, люба?
Як завжди, я прийшов у вказаний тобою час.
І я приніс тобі всі ці троянди, кохана.
Ти такий некомпетентний!
Ти ні на що не здатний!
Нікчемний невдаха!
Ненажера!
Скотиняка!
Самозакоханий!
Невдячне дитя! Нездара! Бабій!
Покидьок! Ідіот!
Маріє, ти закінчила?
Облиш. Зміни гнів на милість, люба.
Ти ідіот.
Хай я ідіот, але щасливий.
Коли ти поряд зі мною.
Любий.
Стривай.
Любий!
Це занадто мене стимулює.
Я не можу прийняти від тебе таке слово!
Я кохаю тебе.
Маріє!
Ти така красуня!
Я покажу їм всім на арені!
Я усім покажу, наскільки ти прекрасна!
Це більше, ніж кохання!
Маріє!
Скажіть…
Відучора ви тільки це і робите.
Що ви там слухаєте?
Ви казали щось про дощ і вітер,
про хвилі і блискавку…
Нам шалено цікаво, що там всередині.
Хоробрість.
Хоробрість?
Саме так.
Тут зібрана хоробрість.
То був ранок після руйнівного урагану.
Того дня я мав вирушити в Америку.
Ти зібрав це там?
Простояв усю минулу ніч
на такому місці?
Кажуть, ти на острові найслабший.
Дякую.
Ти найхоробріший на острові.
Це було досить дивно.
Незважаючи на те, що це в'язниця, в якій понад 4 000 в'язнів,
охорони сьогодні ніде не було.
Ніби лише на сьогодні вони не в'язні.
Скоро початок.
Як думаєте, хто переможе?
Оліва.
А по-моєму, його суперник.
Подейкують, містер Оліва приведе свою коханку.
Що? У нього є дівчина?
Хто знає? Думаю, скоро дізнаємося.
Балачки у цьому місці зазвичай заборонені,
але сьогодні в'язні говорили від душі, бо дозволялося.
А все тому, що…
Він тут!
Ось він іде!
Сьогодні ніхто не втече.
Другий!
Президент!
Ідіот! Не так відверто!
Найкращий пірат!
Це насправді захопливо.
Не можу не погодитись.
Навіть якщо хтось зараз спробує втекти,
я ні на крок не відійду звідси.
Зроблю вигляд, що я цього не чув.
Ось він іде!
Це Оліва!
Га?
Що це?
Що це він несе?
Начальнику!
Здуріти! Він це зробив!
Приніс свою коханку.
Це ліжко!
Королівського розміру, не менше!
А на ньому його коханка!
Та супер красуня!
Неймовірно! Вона існує!
-Яка вона з себе? Бачили? -Мені нічого не видно.
Покажи її нам!
Це ж…
І це…
Його коханка?
Покваптеся і починайте.
Легендарна коханка, Марія.
Побачивши її,
усі 4 000 в'язнів подумали одне й те саме.
Якщо потім хтось у них спитає, яка вона,
як вони опишуть Марію?
Лише одне було зрозуміло.
Слово «жирна» було недостатнім для опису.
Чого витріщилися?
Вони не витріщаються на тебе.
Вони тобою милуються, Маріє.
Приголомшені твоєю красою.
Не верзи дурниць!
Що вони можуть бачити прекрасного?
Абсолютно все в тобі прекрасне.
Ніхто не скаже інакше.
Усі 4 000 в'язнів бачать, наскільки ти прекрасна.
Правда ж, хлопці?
А смокінг досі стоїть там!
Як порожня оболонка линяючої цикади!
Неймовірно!
Оце так Оліва.
Його не здолати.
Я пішов, Маріє.
Я доведу, що твій чоловік найсильніший.
Яка чарівна у вас коханка.
Вам не можна програвати.
Пробач, Гевару.
І дякую тобі, що став моїм суперником.
Мотивація для бою у кожного своя.
Та склянка!
І це моя…
Він її відкриває!
Цього достатньо.
Починаймо.
Містере Оліва, можна попросити вас взятися за куточок цієї бандани?
Хто впустить, програє.
Яка ностальгія. Хлопчиком я грав у цю гру.
Хто впустить, програє.
У XVI столітті
з'явилася ця гра, що замінила дуелі аристократам Європи.
Тримаючись за протилежні кінці хустки,
дуелянти наносили удари.
Правила гри дуже прості.
Той, хто впустить, програє.
Як зрозуміло з назви,
той, хто впустив свій куточок хустки, зазнавав поразки,
і втрачав честь.
Проста, але нещадна гра.
Тривіальна дія — тримання за край хустки —
уособлює їхню волю захищати свою честь.
Це гра з найбільш раціональними правилами.
Що ж, Джей Гевару,
тебе тренував твій дідусь, майстер стилю мукакуре.
Сталкінг — ваше хобі, Вільний?
Кажуть, що тренуючи стійку на руках, ти починаєш з п'ятьох пальців,
поступово переходячи до одного великого.
Це вимагає неймовірної сили пальців.
Здається мені, ти пропонуєш цю гру, бо пишаєшся своєю силою.
Чи я помиляюся?
Якщо ви злякалися,
ми можемо змінити правила.
Та якщо говорити про силу пальців, то ви у цьому теж не слабак.
Байки про це дійшли і до мого острова.
Зігнути монету вчетверо,
розчавити повну бляшанку пива,
підняти сокиру, не виймаючи її з пенька,
зігнути металевий стрижень…
Добре, годі вже.
Сталкінг — твоє хобі, Другий?
Значить, ви не проти правил?
Нема причин хвилюватися.
То що, почнемо, хлопчику?
Звісно, починаймо.
Я знаю.
Щоб вирубити найсильнішого бійця Америки,
цих ударів недостатньо.
Але вирубати його і не потрібно.
Чітко в підборіддя.
Навіть якщо не вирубити його, треба зробити так,
щоб він забув про хустку,
і відпустив її.
Просто забув, що тримається за неї.
Тільки погляньте!
Велетенське тіло Оліви утримується на тій бандані!
При цьому
Гевару тримає її обома руками,
і як він це робить!
Ти ба! Ти змінив хватку?
Вхопився обома руками.
Це геть не круто.
Аристократи, що придумали ці правила, мабуть у могилах перевернулися.
Думаю, я візьму з тебе приклад і теж зміню хватку.
Ти змінив свою хватку мимоволі.
Я ж свою зміню свідомо.
Тепер я триматиму хустку так.
Ти не проти?
Мізинцем?
Він настільки впевнений у своїй силі?
Це ж божевілля!
Її і легкий вітерець вирве!
Чи це така стратегія?
Я чув, аристократи тих часів відставляли мізинець, тримаючи келих.
Хоча це може здатися безглуздим,
мізинець відставляли не без причини,
а щоб зберегти спеції, які цінувалися на рівні дорогоцінних металів у той час.
За правилами етикету, спеції брали отак.
Іншими словами, якщо мізинець намокне,
на нього набереться забагато спецій.
Тому з'явилася така звичка, щоб не порушувати етикет.
Розумієш, що це, Гевару?
Скромність.
Упевнений, ти знаєш, що це.
Японська кров, що тече у твоїх жилах,
закликає до скромності, чесноти Країни сходу сонця.
То як довго ще ти триматимеш хустку настільки вульгарно?
Не забувай про скромність.
Отак, поверни свою гордість.
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇