𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Så du vil ha en kamp mot ham, Mister?
Hvorfor tror du jeg vil ha en kamp?
Ingen tviler på styrken din,
men det Baki gjorde her om dagen, da han gikk ut gjennom hovedporten,
hadde enorm innvirkning på de innsatte.
For en liten utflukt?
Jeg vil nødig si dette, men…
Si det.
Det er annerledes når Baki går ut enn når du eller Guevaru gjør det.
Når du eller Guevaru går ut, er det på grunn av deres sterke posisjon.
Men Baki Hanma, derimot…
Antyder du at guttungens styrke er enda renere?
Nei, det er ikke det jeg sier.
Det er bare et rykte som går.
Skal jeg vise dem det?
Hvordan det ser ut å gå ut gjennom porten?
Det var derfor jeg ikke ville si noe!
Hvis du prøvde det, kunne selv ikke marinesoldatene ha stoppet deg.
Jeg hører at presidenten er ganske glad i kampsport.
Send ham en invitasjon.
Legg ut en pressemelding.
Vårt eget delstatsfengsel i Arizona
skal holde en stor kampsportsbegivenhet og kringkaste den over hele verden.
Jeg skjønner.
Den sterkeste mannen i Amerika, den legendariske Biscuit Oliva,
utfordrer Baki Hanma, historiens sterkeste guttunge.
Å, hå, hå!
Vi selger rettighetene til kabel-TV
og sender kampen over hele USA.
Vidunderlig!
Det vil ha mye bedre økonomisk effekt
enn å få innsatte til å grave veier.
Vidunderlig!
Jeg er misunnelig.
På hva?
Du pleide å ha en skjønnhet som fikk alle i byen til å snu seg.
Så ble du syk, og etter å ha tatt utallige medisiner
endte du opp med å se ut slik du gjør i dag.
Du har mistet din skjønnhet, en kvinnes største livsglede.
Men se på deg.
Du er urokkelig.
Like hovmodig som alltid.
Like uhemmet som alltid.
Like ærverdig som alltid.
Du lever stolt uten å forandre noe som helst.
Jeg er bare skamløs.
Du ville sikkert…
Kom hit.
…forblitt ærverdig, selv om hele verden sviktet deg…
Bare kom hit.
Jeg tror ikke jeg har rett…
Skal du få en dame til å gjenta seg tre ganger?
Kjære, det er bare så vidt jeg klarer å klamre meg fast.
Jeg skal gi deg det du vil ha.
Om to uker.
Hele Amerika vil kjenne ditt navn.
Du skjønner det ikke, Den ufrigjorte.
Er du blitt senil, Ufrigjorte?
Så du mener jeg er ufri?
Det eneste jeg ønsker, er å slåss mot deg.
Jeg trenger ikke to uker.
Hva mener du?
Jeg mener dette.
Hvis en av oss flytter seg, enten du liker det eller ei,
vil det brake løs her og nå.
Vil du begynne å slåss her og nå?
Du er ingen ekte kriger.
Kampen er bare mellom deg og meg.
Hvorfor må noen andre se på?
Skjønner du ikke?
Akkurat nå er tomlene dine lenket sammen.
Skal du slåss mot meg i den tilstanden?
Det er jeg som ypper til slåsskamp. Dessuten…
…er jeg ikke like lenket som deg.
Er det sånn jeg ser ut i dine øyne?
Ja, patetisk og lenket.
Jeg snakker ikke om det.
Jeg spør deg, ser jeg ut som en du kan slå uten frie hender?
Forstår du? Dette er ikke tidspunktet for å bekymre deg for hvordan du fremstår.
Du må ha meg unnskyldt. Nå er jeg med på notene.
Sjef!
Jeg tok feil.
Kampen starter nå.
Du er sannelig Ogres sønn.
Så ivrig etter å slåss.
Jeg tok feil.
Det er som du sier.
Jeg var ingen ekte kriger.
Tilgi meg.
Beklager forsinkelsen.
Nå som du endelig er våken,
kan jeg ikke slåss som dette.
Så du er litt friere.
Men det er ikke nok.
Hold kjeft.
Jeg skjønner.
Blodet i armene går inn gjennom de indre arteriene,
og det går til overkroppen gjennom de ytre venene.
Det er derfor man holder noe i armhulen når man har skadet hånden.
Det stopper blødningen ved å blokkere de indre arteriene.
Med så velutviklede ryggmuskler som dine, Baki,
kan arterien blokkeres uten å holde noe i armhulen.
Ved å stramme armhulene blokkerer du blodstrømmen til arteriene.
Blodet i armene strømmer bare ut.
Uten blod blir armene og fingrene gradvis tynnere, helt til…
-Beklager forsinkelsen. -Hæ?
Du er kunnskapsrik.
Nå er vi begge frie.
Du og jeg.
Det står en ødelagt vegg mellom oss, men…
Det stemmer.
Vi er allerede i hverandres område.
Tungt.
Ja, det er ganske bra.
Det er veldig bra, Baki!
Et bra slag mot kroppen, omstendighetene tatt i betraktning.
Det er utrolig at du klarte å legge så mye vekt bak det.
Jeg ser frem til dette.
Hva med dette?
Kan du ikke komme hit?
Amerikaneren Rich Cox, 33 år gammel.
Dømt til 18 år.
Han satt fast i veggen.
Nei, Baki satt fast.
Og så…
Han ble dratt gjennom.
Hva skjedde med veggen?
Den var borte!
Det hadde blitt ett rom!
Og så sa han…
Gå unna, Cox.
Gjett om jeg flyttet meg!
Så skjedde det noe helt utrolig.
Han holdt armen og beinet sånn som dette.
Kastet han ham i bakken?
Nei, det gjorde han ikke.
Sånn som dette. Skjønner dere?
Han slengte ham.
Som et håndkle!
Han gjorde det med et menneske! Han slengte ham!
Jeg vet ikke hvor mange ganger.
Det må ha vært nedslående.
Det var mer enn en forskjell i fysisk styrke.
Etter det?
Han slapp ham. I sjefens øyne er han bare et håndkle.
Og etter det? Jeg vet ikke.
Hvorfor ikke?
Han fløy inn i neste celle.
Eller egentlig mye lenger enn det.
Det andre vitnet er amerikaneren Edward Bacara.
Tjueni år gammel. Dømt til åtte år.
Kallenavnet hans er "Den frigjorte",
men jeg trodde det handlet om autoritet.
Regler, vet dere. Og lover.
At han ikke var bundet av sånt.
Det er jo naturlig å anta.
Det er utrolig nok i seg selv.
Men det er ikke det.
Det betyr ikke noe så abstrakt.
Alle ville visst det om de så det.
Det betyr at ingen rom kan ta fra ham friheten.
Han går gjennom tre isolatcellevegger…
Beklager, jeg mente fire. Så bryter han ned en ståldør.
Ingenting kan holde en sånn mann fanget.
La meg snakke om det som skjedde etterpå.
Amerikaneren Bob McCarthy. Tjuesju år gammel. Fengselsbetjent.
Han ventet på at han skulle reise seg.
Blikket hans var overraskende rolig,
som om han ikke var midt i en kamp.
Så skjedde det.
Idet han reiste seg, prøvde Baki å sparke ham i leggen.
Etter å ha falt tre etasjer ned på betong var det utrolig at Baki angrep,
men Mr. Oliva tok ham lett.
Han er utrolig rask, selv med den store kroppen.
Baki sparket ham med det andre beinet.
Men Mr. Oliva var som en olympisk fakkelbærer.
Han ga oss rolig et signal
om å gå unna.
Jeg trodde ikke mine egne ører.
Jeg hadde aldri hørt en slik lyd.
Baki Hanma ble most ned i bakken som om han var et stempel.
Da vi målte det senere, var avtrykket 30 centimeter dypt.
Hva tenkte Oliva da?
Jeg vet ikke. Det er vanskelig å si.
Han er en svært mystisk mann, selv for oss.
Jeg gispet.
Selv om han bare hadde snudd seg over på ryggen,
hadde han gjort det uten hjelp.
Det føles bra.
Den fulle kraften til den sterkeste mannen, Biscuit Oliva.
Denne følelsen, denne deilige priklingen…
Det er det samme som for fem år siden.
Det var det jeg følte da jeg sloss mot faren min, Yujiro Hanma.
En ufattelig forskjell i ferdigheter.
Så nostalgisk.
Der er det.
Nå begynner det.
Hva? Smelter jeg?
Jeg blir flytende.
Viskøs.
Så renner jeg.
Akkurat som vann.
Nei, enda mykere.
Mykere enn vann. Jeg utvider meg,
helt til hele rommet fylles.
Det stemmer! Baki hoppet opp igjen.
Nei, ikke et hopp.
Det var ikke noe så enkelt.
Det første jeg merket til endringen,
var gulvet.
Betongen han hadde ligget på,
og spesielt der ryggen hadde vært.
Bakis svetteflekker så akkurat ut som et ansikt!
Jeg hadde hørt legendene, men dette var første gang jeg så det.
Den finnes bare i japansk kampsport,
og den ble til slutt forseglet. Treffmuskeløvelsen.
Djevelansiktet formes bare av den typen trening.
Det enda mer utrolige er at da han sto der,
minnet Baki meg om en mann.
Verdens dyktigste fektemester,
en mann alle kjenner til: Miyamoto Musashi.
Det sies at Musashis fysiske evner
overgikk selv evnene til en moderne gullmedaljeatlet.
En utrolig kampsportutøver,
men Baki Hanma, en 18-åring, fikk meg til å tenke på ham.
Hva skjer nå?
Du er sen, Baki.
Du bør ikke la de eldre vente.
Du ser godt ut.
Skal vi begynne?
Jeg ventet i spenning.
Jeg hadde sett det i en japansk film.
Skjebnen avgjøres på et blunk.
En usporty konklusjon.
Mr. Oliva var fullstendig klar over endringen i den unge mannen.
Nydelig, Baki.
Jeg traff visst en spesiell bryter.
Du vet, billige triks passer meg ikke.
Her kommer jeg!
Jeg sverger til Gud
at jeg ikke blunket i det øyeblikket.
Jeg tror Mr. Oliva gikk fremover.
Jeg skimtet så vidt at vekten hans forskjøv seg forover.
Så, som om han ombestemte seg, stupte han plutselig mot bakken.
For oss vestlige var kampen så avansert at vi ikke klarte å følge den.
Men vi var heldige.
Vi hadde noe som fikk med seg det som skjedde.
Er du klar? Jeg starter tidtakeren.
De to har ikke beveget seg ennå.
Nå begynner Baki å bevege seg. Oliva står i ro.
Et treff!
Bildene etter dette viser at Oliva allerede hadde besvimt her.
Det var omtrent her at øynene våre klarte å registrere det.
Dette er ett sekund etter starten.
Men…
Oliva gjorde ikke engang motstand.
Det stemmer.
"Det stemmer", sier du? Kom igjen.
Forklar. Hvorfor gjorde han ikke motstand?
Fordi Mr. Oliva ikke var bevisst.
Er dette en spøk?
Sier du at han mistet bevisstheten?
Videoen viser at han står der.
Han er klar til å slåss.
Ja, det er sant. Men…
Det er som jeg trodde.
Snørrvalpen har hatt en vekstspurt.
Som forventet av en Hanma.
Jeg gjorde rett i å forvente storhet.
Tor Nørretranders skrev boka
Merk verden: En beretning om bevissthet.
I den boka skriver Nørretranders
at bevisstheten er et halvt sekund forsinket.
Når en person beveger seg,
sendes et signal til hjernen et halvt sekund i forveien.
Si for eksempel at en kniv flyr mot deg.
Signalet sendes!
Men bevisstheten griper inn et halvt sekund senere.
Nå sier hjernen: "Fare! Flytt deg!"
Handlingen skjer.
Du er med andre ord bevisstløs i det halve sekundet det tar
å bli klar over signalet som ble sendt.
Alt kan skje i den tidsrammen.
Et ørlite øyeblikk.
Og du gjorde det til ditt.
Du har unnsluppet mange vanskelige situasjoner.
Du slapper aldri av i dagliglivet.
Og du har Hanma-blod som strømmer gjennom kroppen.
Alle de tingene ga deg et halvt sekund.
Det er en uvanlig tankemåte som er umulig i moderne idrett.
Den finnes bare i japansk kampsport.
Det er sannelig en uvurderlig skatt,
men jeg trenger det ikke.
Fordi jeg har dette!
Hva er det der?
Tekst: Aleksander Kerr
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇