𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇
PŮVODNÍ ANIME SERIÁL NETFLIX
Co?
Co to sakra je?
To je…
Koule!
Jistě, že nás to překvapilo. Byl úplně kulatý.
Člověk, který se proměnil v kouli.
Bylo to jako to zvíře… No, však víte. Ten, pásovec?
Takové. Přesně takové to bylo.
V téhle práci jsem už leccos viděl. Učil jsem se i bojovým uměním
Takže úplně chápu, jak úžasná tato technika je.
V bojových uměních se často používají klouby.
Jinými slovy, rohy těla.
Lidské tělo má spoustu rohů.
Ale když je takhle?
Z Bakiho výrazu bylo patrné, že je v šoku.
Když to udělal, půl sekundy nevědomí bylo k ničemu.
Ale on je synem ďábla.
Udělal zpětný kop s výskokem. Bylo to úchvatné.
To je ten nejsilnější kop.
Ale…
Odrazil ho!
Sám byl tím nečekaným pocitem zaskočený.
Mně to ale něco připomnělo.
Stalo se to jednou, když jsem Šéfovi podával jídlo.
Vypil už několik lahví vína a byl v dobré náladě.
Tehdy nám ukázal něco zajímavého.
Sledujte.
Bylo to neuvěřitelné. Jeho zatnutý biceps se pohyboval až na rameno.
Pak pokračoval za hlavou a dostal se až na druhou stranu.
Zatínal jeden sval po druhém.
Díky tomu to vypadalo, jako kdyby biceps cestoval po těle.
Asi se tomu dá říkat ovládání svalů.
Šéf to dokázal udělat na několika místech současně.
Jinak řečeno, dokáže zatnout kteroukoliv část těla.
Bakiho asi odrazil právě díky této schopnosti.
Síla Bakiho úderu byla odražena vnitřní protisílou.
Proto se taky nekutálí.
Už vím.
Když nad tím přemýšlím, podobná věc už se mi stala.
Kureha Šinogi.
Udělal to stejné.
Jste tak jiní z hlediska svalové hmoty. Proto mi to nedošlo.
Ale bylo to stejné.
- Dá se to asi pokořit i stejným způsobem. - Tak to zkus.
Tak do toho. Zkus to, co tě tehdy zachránilo.
Jsi dobře informovaný.
No, asi to jinak nepůjde.
Stejně bych to udělal!
Goutaidžucu.
Když jsem byl na akademii, ukázal nám ten trik učitel, který měl 60 kilo.
Jako žert jsme mu připravili bowlingovou kouli.
On ji ale jediným úderem rozbil.
Říkal, že když uděláme sekavý pohyb, rozpohybováváme desítky kloubů v těle.
To znamená, že existují desítky polštářů. Jakýchsi tlumičů.
A tyto polštáře jsou největší překážkou pro sílu úderu.
Ale kdyby se vám povedlo tyto polštáře úplně zatvrdit.
Z člověka by se stala železná koule.
Já vážím 60 kilo. Ze mě se tak stane šedesátikilová koule.
Bowlingová koule by se přirozeně rozbila.
Ale.
Proti pohybujícímu se člověku by to nefungovalo.
Goutaidžucu.
Teprve se ho snažím ovládnout.
Ten zvuk… Jak mohl člověk mlátící člověka vydávat takový zvuk?
Sledovali jsme ho se zatajeným dechem.
Pět sekund. Deset sekund. Ne, možná to byly jen tři.
A pak se to stalo.
Ten souboj byl plný nečekaných chvatů.
Ale přesto… Mi z toho, co jsem viděl, srdce poskočilo.
Spolknul celého člověka.
Jako Pac-Man?
Co se tam sakra děje?
Nedokázali jsme si to představit.
Ale i to bylo součástí…
I tohle bylo součástí boje.
Připomnělo mi to mé dětství.
Tu vážku, kterou jsem zrovna chytil. Plnou života.
Neměl jsem klec na hmyz, tak jsem ji vzal opatrně do dlaně.
Spěchal jsem domů, bylo to jen několik bloků.
Ale když jsem ji pak vypustil, byla ta vážka tak slabá. Jako vyměněná.
Snažil jsem se ji nést tak něžně.
Život mi výměnou za ten poklad uštědřil bolestivou lekci.
Uvězněním živé bytosti způsobíme stress, který bude mít vliv na její životní sílu.
Ale Baki byl sevřený vší Olivovou silou.
Teď bych tě mohl dusit, grilovat, nasekat na kostičky…
Můžu si s tebou dělat, co chci.
Kdyby to byl zápas v ringu, vyhrál bych v prvním kole na ippon.
Ale naneštěstí, tohle místo není tak něžné jako ring.
Nemáme rozhodčího ani pravidla, která by zabránila nebezpečí.
Tak kdo vyhlásí vítězství?
Baki, ty to musíš říct.
„Prosím, odpusť mi, ušetři mě.“
Musíš to říct.
Asi ano, ale jak to teď můžeme ukončit?
Překročili jsme bod, ze kterého už není návratu.
Jak můžou pravidla a rozhodčí rozsoudit zápas s protivníkem, kterého tak nesnáším?
Buď musí jeden z nás zemřít, nebo uznat porážku.
Jinak to nejde.
V tom případě jsi, Olivo, teď jasně ukázal svou slabinu.
Tvoje dřívější slova.
Chceš, abych uznal porážku.
I když se teď nemůžu hýbat. Jsi rozhodně blíž prohře.
Pac-Man!
Koule se zmenšuje!
Máš mě za hlupáka?
Použít proti prvotřídnímu bojovníkovi dvakrát ten stejný chvat?
Ty zatracenej spratku…
- „Za tohle zaplatíš“? - Za tohle zaplatíš!
Co víc si ještě můžeme udělat?
Už to stačilo.
Už nebudu používat svoji „tajnou zbraň.“
Proč vyhrávat pomocí laciných triků?
Ty myslíš, že můžeš vyhrát lacinými triky?
Byla by to škoda.
Takhle se nevyhrává.
Ne proti Biscuitu Olivovi, nejsilnějšímu muži v Americe.
Pojďme se prostě mlátit.
Taky jsem nechápal, o co mu šlo. Vždyť ti dva už spolu bojovali.
Tváří v tvář. Stojíme si za svým, jako opravdoví muži.
Myslím, že Oliva se musel smát.
Koneckonců, kluk o 100 kilo lehčí mu říká, ať „bojuje jako chlap.“
Prcku protivnej!
Ale v tu chvíli…
Ne! Nedělejte to!
Nebyl to nikdo jiný, než bývalý šampion v těžké váze.
Sám Železný Michael.
Zabiju tě, Baki!
Byl v jedné z těch místností, skrz které se Oliva proboural.
V takových případech můžeme střílet bez varování, ale…
Nebereš v potaz váhovou třídu.
Přemýšlej, proč má box 17 váhových tříd!
To, co říkal, dávalo absolutní smysl. Museli jsme poslouchat.
Střední váha jako ty proti Šéfovi? To je sebevražda!
Ani já bych se Šéfovi nepostavil! Nemohl bych!
- Nedělej to! - Mám to pod kontrolou, Michaele.
Rozumím.
Takže to určitě stojí za pokus!
Nikdo.
Nikdo už je nezastaví.
Ani Michael.
Ani pravidla.
Nejspíš.
Tohle byl ten nejúžasnější pěstní souboj, co tahle planeta kdy zažila.
Konec…
Už se blíží.
Jaký ten souboj byl?
Je mi to líto, ale nevím.
Ptáte se proč?
Ani jeden z nás tří nic neviděl. Bylo to moc rychlé.
Slyšel jsem pak, že se to stalo ve stejný moment.
Podél vnější zdi se shromáždili supi.
Jednu věc vím jistě.
Olivu porazím.
Pomocí techniky.
Pomocí chytrosti.
Ne. Ani jedno nezní správně.
Tohle vítězství neznamená.
Oliva je o 100 kilo těžší než já. Musím ho porazit silou.
Po hlavě.
Jen po hlavě.
Nebudu utíkat. Zatlačím ho.
Rovnou dozadu!
Přímo do té zdi a pak za ni.
Nikdo nic neříkal.
Ale všichni jsme si sundali čepice.
Existují, že? Takoví muži.
A stávají se, že? Takové zápasy.
Vznešené, noblesní a posvátné.
Takové, které vás přimějí pokleknout.
Ten kluk není ani z poloviny tak velký, jako já.
A teď mě zatlačuje zpátky.
Ne! Nezatlačuje zpátky jen mě.
Kluk o 100 kilo lehčí než já.
Zatlačuje mě a zatlačuje Ameriku.
Byla to symbolická scéna.
Když jsem se vzpamatoval, zvedl jsem hlavu.
Nikdo přede mnou už nebyl.
- Zavolejte na ošetřovnu. Rychle! - Ano, pane.
Co?
Mario
Došla jsi až sem?
Prohrál jsi s tím klukem, co?
Ano.
- Vrátíme se. - Co?
Už nemůžu dál jít.
Zmohla jsem se jen na to, přijít sem.
Chceš, aby mě odnesl ten kluk?
Jistěže ne.
Nikomu tě nedám.
Zavolejte řediteli. Chci vězňům něco říct.
Všichni moc dobře víte, kde se co šustne, takže už jste určitě slyšeli ty řeči.
Je to pravda. Prohrál jsem s Bakim Hanmou.
A proto už nejsem ten nejsilnější tady, v Arizonské státní věznici.
Nicméně.
To já nemůžu vystát.
Tak co bych s tím měl udělat? Je to jednoduché.
Tenhle chlap musí zmizet.
Řediteli, postarejte se o to, ano?
Baki Hanma bude dnes propuštěn.
Co? Dneska to možná nepůjde…
- Papírování můžete dodělat později. - Aha, no. Tak to by…
Lepší, než kdyby uteklo 4 000 vězňů, ne?
Překvapilo mě to.
Bylo to vážně nečekané, jak jednoduše mě propustili.
Řekl jsem si o kolo, nějaké jídlo, vodu a trochu peněz.
Na druhou stranu, pan Nespoutaný, byl s jednou podmínkou neústupný.
Helikoptéra, která na mě dohlížela shora po cestě až na letiště.
Je tak hlučná!
Takže on silou porazil Nespoutaného?
Vyrostl víc, než jsi čekal, co?
Smál ses.
Ale ten nápad, kterým Baki trápil svůj mozek.
Ten jeho imaginární souboj s kudlankou.
Vidím to jako úchvatný protiútok.
Proti tobě, ty ses odvážil bojovat se slonem africkým.
Měl bych dodat, že konečně.
Přemohl nejsilnějšího muže v Americe. Ne, na světě.
Nespoutaného Olivu.
I ty jsi uznal, že je to monstrum.
Tak co, Zlobře.
Baki je teď asi tvá největší hrozba na Zemi, co?
Moc mluvíš, Strydume.
Promiň. Změním téma.
Jedna věc je v každém případě zajímavá.
I kdyby byly tyto vycpané příšery naživu, nikdy by tě nezvládly porazit.
Koukni třeba na tohle, Zlobře, zvládl by tohohle Baki porazit?
Asi by do toho nešel, ale kdyby ano, byla by to hračka.
Vážně? Tak se podívejme…
Co třeba tenhle?
Měl by problémy.
Nevyšel by z toho bez zranění, ale myslím, že by bylo hotovo za míň než půl hodiny.
- Tak. Co třeba… - Už dost!
Jsi jak malý kluk v hračkářství.
Nebo tě mám umlčet?
Pardon. Neber si to osobně.
Chápu. Už se nebudu na nic ptát. Už nikdy.
Jen…
Jde o to, že budete se synem mít tu největší hádku na světě.
Nejspíš budeš bojovat se svým asi nejsilnějším soupeřem v životě.
Tak si neutahuj z mé zvědavosti.
Nejsilnější soupeř v životě, co?
Tak na rodinnou pietu.
- A, no… - Co?
Zvládl bys porazit tohohle?
Ty parchante…
Tak co, zvládl?
Co?
Spojené státy americké. Někde ve státě Colorado.
Uložiště jaderného odpadu WIPP.
V hloubce 701 metrů leží kilometr tlustá vrstva zkamenělé soli.
Stěna čiré soli, která se zformovala před 190 miliony lety.
Horníci zůstali nehybní.
Nemohli uvěřit svým vlastním očím.
„O tomhle nás ve škole neučili.“
Překlad titulků: Ondřej Zacha
𝄇 Downloaded From BollyFlix 𝄇