BAKI HANMA
Pardon, že jste na mě musel čekat, kapitáne.
Že mě chcete s někým seznámit?
Koho přesně máte na mysli?
Na nikoho podobného jsi ještě nenarazil.
Kapitáne...
Takových lidí už jsem poznal hodně.
Jsem na tahle setkání zvyklý.
Na něco se tě zeptám.
Víš, jaké zvíře bylo v dějinách nejsilnější?
Mám tu otázku brát vážně?
Určitě nemyslíte Júdžiróa Hanmu.
Tak tygr ussurijský? Lev? Proč se na to vůbec ptáte?
Nemluvím o nejsilnějším zvířeti na světě, ale v dějinách.
Co to se mnou hrajete za hru?
Odpověz.
Myslíte dinosaury? Nebo mamuty?
Dinosaury.
A který z nich byl nejsilnější?
Ale kapitáne...
Tak už mi odpověz.
T-Rex?
Teda tyranosaurus, jestli se nepletu.
Víte, že neumím anglicky.
ČLOVĚK, NEBO ZVÍŘE?
Kdo to je?
Muž, který je silnější než tyranosaurus.
Možná bych o něm měl mluvit spíš jako o samci.
To je... dinosaurus, že jo?
Není to tyranosaurus?
Asi ho odkryl ten dynamit.
Kamenná sůl dobře konzervuje,
ale i tak je neuvěřitelně zachovalý.
A tamhleto je člověk.
Jo, to nelze popřít.
Máte pro to nějaké vysvětlení?
Není to fuk?
Vidíme ho přímo před sebou.
Oni už tehdy existovali lidé?
Záleží na tom?
Tenhle člověk evidentně jo.
Vypadá to, že na toho tyranosaura útočí.
Ne...
To vzhledem k jeho velikosti nedává smysl.
Nejspíš jen reagoval na to, že ho ten dinosaurus napadl.
Tak či tak měl podle všeho pořádnou kuráž.
Co s ním uděláme?
Tohle je úžasný objev!
Nejdřív kontaktujeme ředitelství.
Moc si toho vašeho neuvěřitelného objevu cením.
Popravdě se z toho až třesu.
Děkujeme, pane.
Sami nevíme, co si o tom máme myslet.
To já taky ne.
Věřili jsme, že první lidé se na zemi objevili před 7 miliony lety.
Koho by napadlo, že to bylo už juře.
Určitě je vám jasné, že to nemůžeme oznámit veřejnosti.
Vyvrátilo by to všechny teorie, které dneska o lidstvu máme.
Mělo by to až příliš velký dopad.
Musíme o tom svět informovat postupně.
Ale oživíme ho, že jo?
Neplácej hlouposti, Allene!
Nemluvíme tu o tonoucím, který potřebuje umělé dýchání.
Počkejte, ono je to vážně možné?
V roce 2000...
profesor Russel Breland v Novém Mexiku objevil
drobné kapičky vody v solném kameni starém 250 milionů let.
Když je opatrně extrahoval,
zjistil, že se jedná o stejně starou mořskou vodu.
Dokonce se v ní zachovaly i mikroorganismy z té doby.
A tak jim poskytl vhodné prostředí, živiny, podněty a teplotu.
A o 120 dní později
se všechny vrátily k životu.
Takže ony neumřely?
Samozřejmě se nedá říct, že by zůstaly naživu.
Popravdě ale ani nezemřely.
Čekaly 250 milionů let
na podmínky vhodné k životu.
Umožnila to sůl.
Ta kilometr silná vrstva koncentrované kamenné soli
ty mikroorganismy ochránila před neúprosným tokem času.
Takže je teoreticky možné
tady pana Kvašáka oživit.
Allene!
Vrátit někomu život normálně přísluší Bohu.
Mluv o tom s větší úctou.
Bavíme se o měňavkách o člověku.
Mají spolu společného asi tolik, co jízdní kolo s raketoplánem.
To je výstižné přirovnání.
Jak se ale chceš s těmi rozdíly vypořádat?
Nejdůležitější je samozřejmě tohle a tohle.
Raketoplány i jízdní kola jsou jinak jen různé druhy vozidel.
Tohle je 91. den
projektu profesora Payna s cílem oživit Kvašáka.
Připojili jsme k němu velké množství elektrod.
A protože žil Kvašák v juře,
nastavili jsme v laboratoři odpovídající teplotu.
To je vedro.
Ponořili jsme ho roztoku, který imituje tekutiny v jeho těle.
Tenhle přístroj zase věrně napodobuje příliv a odliv.
Pulzuje v rytmu srdečního tepu, který nám dává život.
Nic z toho ale Kvašáka zatím neprobudilo.
Tento test selhal.
Fuj!
Radši bych si dal steak.
Budu první člověk...
Teda první bytost v dějinách...
Já, Allen, budu první muž na světě, který ochutná maso tyranosaura!
To není možné...
Svalová tkáň toho dinosaura
se shoduje s tou, co jsme našli v žaludku toho muže.
To může znamenat jen jedno.
Ten tyranosaurus byl Kvašákova kořist!
Ta potvora váží přes 10 tun. Trošičku ochutnat můžu.
Nějakých 200 gramů nikomu chybět nebude.
Tyranosauří steak!
Chutná trochu jako hovězí...
Nebo spíš jehněčí?
Anebo jako ta velryba, co jsem měl v Japonsku.
No, je to trochu tuhé, ale chutná to dost dobře.
Když se ten muž po 200 milionech letech probudil,
dokázal jen nehnutě sedět.
Nerozuměl ničemu, co viděl.
Samé vertikální přímky.
Zdi, na kterých zářila světla.
Kruhy.
Průhledná skla.
Nic z toho, co spatřil,
z jeho pohledu ještě před chvílí vůbec neexistovalo.
Všechno mu bylo záhadou.
Kromě jedné jediné věci.
Jistá vůně.
Ano, tu znal moc dobře.
A linula se odtamtud.
Lidé v krizové situaci nepřemýšlí.
Spíš se jim hlavou mihne hromada myšlenek najednou,
bez jakéhokoliv ladu a skladu.
Kvašáku!
To je obr!
Nic jiného ho nevzbudilo.
Ví, že jsem ukradl to maso!
To je divoch!
Já mám jen tenhle nožík.
Ne, s tímhle nevyhraju!
Ani s ničím jiným. Hned bude po mně!
V šuplíku mám pistoli.
Dostal bych ho?
To asi ne.
Samozřejmě že ne!
Dřív mi dá pěstí!
On ale pistoli nepozná.
Ale pozná. Divoši mají instinkt!
To si dělá srandu! On si rve do pusy celých těch 150 gramů?
Ani to nepožvýkal.
Dívá se na mě! Nevraživě? Počkat. Co to dělá?
Myslí si, že jsem k jídlu?
Takže asi nejsem nepřítel.
Nebo mě prostě nepovažuje za vhodné jídlo?
Ví, že bych chutnal hnusně.
Díkybohu!
Ale taky je to ostuda.
No, pro jistotu...
Pro jistotu...
Jakožto zástupce moderní civilizace
tomu chlápkovi ukážu, kdo tady má navrch.
Počkat. Co to tam furt dělá?
Že by něco hledal?
Ale ne...
Co to? Proč má ten zlostný pohled?
Co je? Očividně fakt zuří. To teď zavrčel?
Počkej! Vydrž!
Co se děje? Mluv se mnou!
Co chceš? No tak.
Stůj! Už ani krok!
No tak stůj, Kvašáku!
Tohle je pistole. Víš, co to je?
Jasně že neví.
Vystřelím? Ale kam mám mířit?
K jeho nohám!
To ho vyděsí!
Cože?
Jeho tělo zasáhly tři rány z pistole,
produktu moderní civilizace.
Můžeš si za to sám!
Kulky ráže 9 mm ale nestačily na to,
aby prorazily břišní svaly tohoto jurského bojovníka.
Nejvíc ale zaskočil
už tak šokovaného Allena až teď.
To není normální!
Proč jsem tady sám?
Co dělám v noci sám v laboratoři?
Ocitl jsem se ve sci-fi hororu!
Je po všem. Můj život je u konce.
Počkat, on...
po mně něco chce?
Jo! Něčeho se dožaduje.
O něco mu jde.
Mám něco udělat.
To znamená, že mě nezabije...
Zapomněl jsem...
že je jako...
divoké zvíře.
Že mě může zabít i při hře.
Nejdřív se musím dostat tamhle.
Tam budu v bezpečí.
Rychle.
Musím si pospíšit.
Nestihl jsem to.
Cože?
Počkat.
Já jsem ho dostal do pasti?
Takže jsi ho lapil?
Chápu, že jste v šoku.
Všechno je to ale pravda.
Kvašák se probral
a nakonec se mi ho povedlo lapit v mrazáku.
A to ty jsi sem zavolal
to směšné množství lidí, že?
Ano, to bylo moje rozhodnutí.
Co jsi čekal, že udělají?
Až ho uvidíte, pochopíte to.
Co pochopím?
Že jsem nepřeháněl, když jsem chtěl, aby vyslali pět vozů.
Jsi vážně hlupák.
Při vší úctě,
já toho teď o Kvašákovi vím daleko víc než vy, pane profesore.
Kulky se mu od těla jen odrážejí.
Navíc je po mně pak hodil a prostřelily mi rameno.
To by nedokázal ani nadhazovač v nejvyšší lize!
Pět vozů možná ani nebude stačit.
Na tom teď vůbec nezáleží.
Cože?
Pardon, že ruším.
Prošli jsme plány budovy a našli ten mrazák.
Chystáme se tam vtrhnout,
ale je možné, že ho nedokážeme zajmout živého.
Cože? To přece...
To se vám nikdy nepovede.
A kdo jste vy?
Albert Payne.
Nikdy mě nenapadlo,
že zrovna tady narazím na nobelistu.
Já jsem...
Představit se můžete později.
Říkám to pro vaše dobro.
Okamžitě požádejte, aby sem poslali armádu.
Nechci vzdorovat nositeli Nobelovy ceny,
ale bylo mi řečeno, že čelíme jednomu člověku.
Má sice sílu a vytrvalost divokého zvířete,
ale to by mělo být všechno.
Kdy se z něj stihl stát King Kong?
Sám jsem přemýšlel, jak toho muže popsat,
ale ten King Kong
je rozhodně výstižný.
Zavolejte na velitelství.
Ať pošlou posily. Dvacet mužů.
Teda třicet!
Okamžitě kontaktujte armádu!
Že je to naléhavé!
Zuří.
Přišel o smysl života,
svou kořist
i hrdost...
Zuří, protože jsme ho připravili o rivala!
Policie informovala armádu, že nějaký ozbrojený terorista
vnikl do zařízení, kde se ukládal jaderný odpad.
Armáda byla ráda, že může vyjet do akce.
Bylo to proto,
že se jí naskytla skvělá příležitost
vyzkoušet novou zbraň, na které pracovala.
Lhát o teroristech a radioaktivním materiálu
je neprominutelné.
Ovšem soudě podle toho, jak to tu vypadá,
může ten muž napáchat stejné škody jako sebevražedný atentátník.
I když se dá ale srovnávat s King Kongem,
pořád je neozbrojený.
Proč ho prostě nezastřelíte?
To je výborná otázka,
ale na vysvětlování teď není čas.
Jsem si jistý jednou jedinou věcí.
Ten muž představuje poklad pro celé lidstvo.
Svým způsobem je ten nahý barbar
důležitější než prezident jakéhokoliv státu na světě.
Vy jste pro lidstvo stejně cenný jako on.
Jste přece jenom nobelista, takže dám na vaši žádost.
Zajmeme ho, aniž bychom mu ublížili!
Víceúčelový bojový stroj, VBS,
bude oficiálně nasazen do akce příští rok.
Proto v něm jeho pilot posledního dva a půl roku
dělal úplně všechno.
Díky tomu v něm teď zvládne cokoliv.
Dokáže si poradit se smečkou lvů,
ničit vojenská vozidla,
nebo klidně i plést.
Proč ale pořád sedí na stejném místě?
Snaží se něco bránit.
Co přesně?
Nejspíš...
„Nejspíš“?
Možná...
„Možná“?
Svoji dobu.
Dobu?
Jakou dobu to máte na mysli?
Víte...
Mluvte, pane profesore.
Brání svoji dobu...
Svoji dobu?
...před tou naší.
Jednou ranou prorazil pancíř!
To si děláte prdel!
Jeho krk!
Nebudu se ho pokoušet zajmout!
Akorát by zabil on mě!
Provrtám mu krk!
Cože?
Jak je to vůbec možné?
Vážně se ozbrojené jednotky celého světa,
obzvlášť ty americké, které jsou nejsilnější ze všech,
nedokážou vypořádat s jedním zvířetem?
S jedním živočichem?
Nasadili jsme ty nejnovější tanky,
vojenské vrtulníky
i pěchotu.
To že mám přijmout?
Kapitáne, už jsme na dohled.
Tak to v žádném případě.
Zastavte.
Za chvilku jsem zpátky.
Cože? Ale kapitáne!
Když viděl ten masakr kolem, cítil se zahanben.
Viděl, že moderní zbraně proti mocnému člověku pořád nic nezmůžou.
Jakožto voják, který se v nich vyznal...
a taky jakožto muž
a samec
pocítil k tomu tvoru obrovský respekt.
Poprvé od chvíle, co se probudil, Kvašák uviděl oči,
ve kterých se nezračilo nepřátelství.
Chtěl bych tě poznat.
Samozřejmě mu nerozuměl.
Přesto spolu ale dokázali komunikovat.
Pojď se mnou.
Vydáme se někam, kde žijí další, jako jsi ty.
Do Japonska.
A tak měl Kvašák vyrazit do Japonska.
Překlad titulků: Veronika Kursová