Kan I se det, allesammen?
Det er et militærfly.
Indeni er noget, der har skabt uro i USA.
En slags primitiv mand. Ikke, professor Kawamoto?
Det er det vel.
De siger, han blev genoplivet fra juratiden.
Ja, det gør de.
Er det ham?
Ja, det er ham.
Han er ankommet, bevogtet af en masse soldater.
Det er ham.
Han er enorm.
Mindst to meter høj, måske mere.
Han har noget af et blik.
Han er vist på vagt.
Han undersøger sine omgivelser.
Kaptajn?
Den fyr... Han er stærk.
Han er ret vild.
Han har en primitiv kvalitet.
Er du med os, Aizawa?
Kan du snakke med ham?
Jeg ser, hvad jeg kan gøre.
- Undskyld mig. - Nej!
- Hej...
Nej!
Hvad?
Åh, nej!
Nej!
Ynkeligt vild.
Absurd vild.
Hele Japan så det.
Hans vildskab er så naturlig, metaforer ikke kan retfærdiggøre det.
Cut!
Nogle kæmpede for at få kontrol. Nogle kunne ikke acceptere det.
Alle reagerede forskelligt, men deres opmærksomhed var på én ting.
Hvad gør han nu?
Hvad vil han gøre?
Mens hele Japan holdt vejret...
Lagde hannen...
...sig til at sove.
Det er kun min teori.
Dinosaurernes 100 millioner år,
fra jura- til kridttiden,
sluttede pludseligt,
da en kæmpe meteor ramte Jorden.
Jeg tror, alle kender historien.
Men da den gigantiske meteor kolliderede,
hvad skete der så?
En enorm sky af støv bølgede ind i atmosfæren
og lukkede solens varme ude.
Jordens overflade fik øjeblikkeligt samme temperatur som rummet,
minus 270,4 grader celsius.
Alt på Jorden frøs til.
Gigantiske dinosaurer og insekter,
såvel som alle kampe.
Sammenstødet flyttede jordskorpens plader.
Som et resultat bevarede det stabile saltstenslag denne kamp.
Hvad angår de to væsner, der blev opdaget i salt tidligere,
var den ene for beskadiget til at genoplive.
Men en var intakt.
Hvad angår hændelsen i Haneda lufthavn,
føler jeg for den kvindelige journalist, der var offeret.
Men I må forstå, at hans verden var for 200 millioner år siden,
hvilket var en helt anden planet.
De værdier og moral, vi har,
betyder intet for ham.
UDLEVER PICKLE
STRAF PICKLE HÅRDT
Kan I se, hvad der foregår?
Almindelige borgere står ved den amerikanske militærbase.
Fordi ofret var en populær nyhedsreporter,
har hundredvis demonstreret.
Det amerikanske militær har ikke udtalt sig om voldtægten.
Derfor er demonstranternes vrede nået et højdepunkt.
Jeg ved, Pickle er her.
Jeg går ind.
Nej!
De byggede det på en måned,
men jeg er ikke overbevist.
Et dæk. Blade. Et akvarium. Og den her.
Det virker for oplagt og enkelt.
Gad vide, om han nyder det.
Hold kæft. Vi bliver overvåget.
Det er som at snige sig ind i en kvindes soveværelse.
Hvad tænkte jeg dog på?
Siden tv-udsendelsen...
Trangen opstod i det øjeblik, jeg så den mystiske vildmand.
En vagt. Han kommer denne vej.
Jeg kan komme rundt sådan her indtil videre.
Fjolser.
Træd tilbage, demonstranter.
De fyre kommer flyvende!
TAMOTSU ISHIZUKA, DEMONSTRANT
Det var virkelig varmt omkring ham, som en motor eller noget.
Så pludselig begyndte soldaterne at slå hinanden
lige foran fyren i sort.
Den sidste prøvede ikke at stoppe dem.
Han begyndte at slå sig selv.
Manden i sort stod og så på.
Til sidst gik han op til porten.
Soldaterne fortsatte med at slå hinanden.
Det var, ligesom når uregerlige brødre bliver snuppet
af deres strenge far, og de prøver at skyde skylden på hinanden.
Som om de straffede sig selv, før deres far kunne straffe dem.
Selvom de blødte, mistede tænder og hævede op,
prøvede de tre mænd ikke at stoppe.
Men så...
Stop!
Det var som en ordre fra præsidenten.
De stoppede øjeblikkeligt.
Så sagde han noget underligt.
I traf det rette valg.
Hvis bare én af jer var stukket af i stedet for at slås,
havde jeg slagtet jer på stedet.
Havde I angrebet mig, var jeres skæbne den samme.
Så som en sidste udvej besluttede I at skade hinanden
og skade jer selv.
Det var det rigtige at gøre.
Jeg tilgiver jer.
Hvordan så de ud?
De så lettede ud.
Det var tydeligt for alle,
at de følte sig dybt lettede.
Men de blev tæsket sønder og sammen.
Han skar lige igennem låsen. Med sin bare hånd.
Så gik han ind, som var det hans hjem.
Nej, ingen standsede ham. Det var alt for farligt.
Så længe jeg matcher min vejrtrækning til hans, bemærker soldaten mig ikke.
Problemet er,
at finde den primitive mand på den store militærbase.
Hvor er han på denne enorme base?
Hej.
Han er møgirriterende!
Mener du Pickle?
Jeg har vagt til i morgen.
Øv. Det stinker.
Lad os tage en drink bagefter.
Helt sikkert. Vi ses.
Ses.
Jeg er heldig.
Soldaten her fører mig til den primitive mand.
Der er det.
Hvad?
Beklager.
Her må den primitive mand være.
En base i basen.
Den er åben.
Og den her er også åben.
Som om nogen har sneget sig ind før mig.
Hvad?
Du er...
...Kosho Shinogi.
Kaiou Retsu.
Hvorfor
er du her?
Også dig?
Du er her for at se Pickle.
Hans styrke er tydelig og hans vildskab så dyb,
at han parrer sig uden tanke på, hvem der kigger.
Med nysgerrighedens flamme tændt, befinder man sig pludselig her på basen.
Jeg vil møde ham. Jeg vil se ham.
Og om muligt vil jeg kæmpe mod ham.
Det lader til, vi begge tænker det samme.
Vi er åndsbeslægtede
og bør byde hinanden velkommen.
Men det sker ikke.
Jeg kom først.
Er det et problem?
Du, Shinogi.
Du kom ikke først.
Doppo!
Jack!
Goki!
Jeg prøvede at finde den rette timing,
men jeg kan ikke vente.
Katsumi Orochi?
Jaså.
Så det er her, det sker.
Kaiou Jaku.
Retsu, længe siden.
Det er en hel genforeningsfest.
Det er snart pinligt.
Gamle og unge dækker sig i sort,
som om vi er ninjaer.
Ja, det er ret pinligt.
Jaku, kom du også?
Hvad? Du laver sjov, Hitogui Orochi.
Social uddannelse er et vigtigt aspekt af kampsport.
At undervise det er en vigtig opgave, der hjælper talent med at leve korrekt.
"Talent"?
Taler du om Pickle?
Ja.
Vi er alle ret ens.
Vi vil så gerne kæmpe.
Derfor brød vi ind.
Det er en ægte kampsportsudøver.
For at være ærlig er det præcis, hvad vi er.
I så fald...
Hvem skal kæmpe mod Pickle?
Først må vi se, hvad Pickle har gang i.
Han sover.
Se ham slappe af, selv med alt det her.
Tror du virkelig, han slapper af?
Gad vide, om han ved, vi er hans fjender.
Han vågnede. Hov!
Velkommen til fremtiden, Pickle.
Vi er her vist allesammen.
Sikke en kludemafia.
Hvem kalder du kludemafia?
Ikke så sært, at ingen gider være nær dig.
Ikke mig, ikke Baki, ikke engang din far.
Du rider bare bølgen herind og ser, hvad der sker.
Selvom du fornemmer, at du taber,
skal du vise dig overfor din far.
Og undgår du at blive dræbt straks,
ved du, at du får hjælp.
Han vidste, hvad den anden tænkte.
Han så lige igennem den unge karatekæmper.
Der var kun én ting, han kunne gøre.
Leg snoreleg i hjørnet.
Af banen!
Jeg går ind.
Men...
Idiot!
Jeg er her.
Pickle.
Du er en kriger fra den gamle Jord, men er opkaldt efter en syltet grøntsag.
Forstår du ikke, hvad jeg siger,
så prøv at føle det,
som en baby forstår sin mors kærlighed.
Kend vores følelser over for dig.
De otte her, og jeg,
er kommet for at kæmpe mod dig.
I en tid, hvor stærke skabninger strejfede rundt på Jorden,
åd du af historiens stærkeste.
Hvis du bare manglede mad, kunne du have fundet andet bytte.
Men i stedet jagtede du det. Du har vækket min interesse.
Skiderik.
Han tvang min hånd.
Han rejste sig.
Den enkle handling
fangede alle krigernes øjne.
Ved at underkaste os civilisationen er mange af vores krops evner forsvundet.
Men fra en krop, der stadig har de evner,
er selv den mest enkle handling smuk.
Efter at have set det her, hvordan kunne de så gå?
Krigernes jalousi nåede et højdepunkt, da...
Stop!
Yujiro Hanma. Stop lige der.
Kom ud.
Bygningen er omringet.
Jeg beklager forstyrrelsen.
Jeg er major Henry, kompagni to, 301. bataljon.
Det er en høflig måde at anholde en ubuden gæst på.
Det er ingen anholdelse.
Den amerikanske hær kan ikke anholde dig.
Hvordan vidste du, at jeg er den ubudne gæst?
Det var ikke indbrud. Du gik lige gennem porten.
Fordi vagterne ved porten ikke kunne tilkalde hjælp,
vidste jeg, det måtte være Bæstet, Yujiro Hanma.
Modigt at prøve at fedte for mig.
Som soldat
er det en ære at møde dig.
Hvad vil du?
Det kommer jeg til.
Pickle er hele menneskehedens kulturskat.
Han er en levende verdensarv.
Træk dig nu tilbage.
På en betingelse.
Lad de otte andre gå også.
Mener du dem?
Du ved godt, at de ikke er her for at ødelægge eller stjæle noget.
Ligesom mig kom de bare for at hilse på.
Synes du ikke om det, er det fint.
Nej, nej!
Og så faldt tæppet fredeligt
over verdens mest frygtede indbrud.
Jeg kan lide blikket i dine øjne.
Krigerne blev løsladt ti kilometer fra militærbasen.
Alle undtagen én.
Otte? Han vidste, jeg var her.
Godt at møde dig.
Tekster af: Anja Molin