BAKI HANMA
LUFTFORSVARET
Ser dere det, alle sammen?
Det er et militærfly. Inne i flyet er det som har skapt oppstyr i USA.
Kan det kalles en primitiv mann, professor Kawamoto?
Det kan vel det.
- De sier at han er fra juraperioden. - Ja, det gjør de.
Er det ham?
Ja, det er ham! Han har ankommet. Han er bevoktet av en gruppe soldater.
Det er ham.
Han er enorm. Minst to meter høy, kanskje mer.
Han har litt av et kvast blikk. Ser ut som han er på vakt.
Han sjekker omgivelsene.
Kaptein.
Denne fyren er sterk.
Han er en ganske vill mann. Han utstråler en primitiv aura.
Ms. Aizawa?
- Kan du få ham til å prate? - Ja visst, jeg skal se hva jeg får til!
- Unnskyld meg! - Nei!
- Hallo...
Nei!
Hva?
Nei!
Ynkelig vill.
Villheten var absurd.
Hele Japan så det.
Villheten er så naturlig at metaforer ikke strekker til.
Slutt å filme!
Noen slet med å kontrollere situasjonen. Andre kunne ikke akseptere det.
Alle reagerte forskjellig, men de fokuserte på én ting.
Hva blir det neste denne hannen gjør?
Hva vil han gjøre?
Mens hele Japan holdt pusten,
la hannen...
...seg ned og sov.
Dette er bare min teori.
Hundre millioner år med dinosaurer, fra juratiden til krittiden,
tok brått slutt da en enorm meteor traff jorden.
Alle kjenner nok historien så langt.
Men hva skjedde da den enorme meteoren krasjet?
En enorm støvsky vellet ut i atmosfæren og stengte solens varme ute.
Jordens overflate stupte øyeblikkelig til verdensrommets temperatur.
Minus 270,4 grader celsius.
Alt på jorden frøs til. De enorme dinosaurene og insektene,
i tillegg til alle kamper.
Støtet flyttet jordskorpen.
Det fikk den vanligvis stabile saltsteinen til å bevare denne kampen.
Når det kommer til de to skapningene som ble oppdaget,
var den ene for skadet for gjenopplivning.
Men én forble hel.
Når det gjelder hendelsen på Haneda flyplass,
så føler jeg bare sorg for den kvinnelige journalisten.
Men forstå at han kom fra jorden for 200 millioner år siden.
Det kan like gjerne være en annen planet.
Verdiene og moralene vi har betyr ingenting for ham.
STRAFF PICKLE
OVERGI PICKLE
Ser dere hva som skjer?
Vanlige borgere har møtt opp foran USAs militærbase.
Siden offeret var en populær journalist, er det hundrevis av demonstranter.
USA har ikke kommentert voldtekten utført av den primitive mannen.
Derfor har demonstrantenes sinne nådd et toppunkt.
Jeg vet at Pickle er her.
Jeg kommer.
Nei!
De bygget greia på en måned, men jeg er usikker på dette.
Et dekk, blad, et akvarium og dette.
Det virker for åpenbart og enkelt. Jeg lurer på om han liker det.
Hold kjeft. De følger med oss.
Det er som å snike seg inn på en dames soverom.
Hva tenkte jeg på da jeg snek meg inn?
Etter TV-sendingen...
Trangen kom så snart jeg så den mystiske villmannen.
En vakt. Han kommer hit.
Jeg kan komme meg rundt sånn for nå.
Tåper.
Tre tilbake, demonstranter.
Disse karene skal fly!
TAMOTSU ISHIZUKA DEMONSTRANT
Det var svært varmt rundt ham, som en motor eller noe.
Brått begynte soldatene å slå hverandre rett foran fyren i svart.
Den siste prøvde ikke å stoppe dem. Han begynte å slå seg selv!
Mannen i svart sto bare og så på.
Han gikk til slutt bort til porten. Soldatene fortsatte å slå hverandre.
Det var som når uregjerlige brødre blir tatt på fersken av en streng far
og de prøver å skylde på hverandre.
Som om de straffet seg selv før faren kunne straffe dem.
Selv om de blødde, mistet tenner og hovnet opp,
prøvde ikke de tre mennene å stoppe.
Men så...
Stopp!
Det var som en ordre fra øverstbefalende. De stoppet umiddelbart.
Så sa han noe rart.
Dere tok det rette valget.
Hadde noen stukket av istedenfor å slåss, hadde jeg drept dere på stedet.
Det samme hadde skjedd om dere angrep meg.
Som en siste utvei, valgte dere å skade hverandre og dere selv.
Det var best. Det rette å gjøre.
Jeg tilgir dere.
Hvordan ansiktsuttrykket deres var? De så lettet ut.
Det var tydelig for alle at de følte en dyp lettelse.
Men de var åpenbart mørbanket.
Han kuttet rett gjennom låsen med nevene.
Så gikk han inn, som om det var hans hjem. Ingen stoppet ham, det var for farlig.
Soldaten vil ikke merke meg så lenge jeg puster som ham.
Problemet blir å finne ut hvor den primitive mannen er gjemt i basen.
Hvor er han i den enorme basen?
- Hei. - Hei.
Dette er en pest og en plage.
Mener du Pickle?
- Jeg patruljerer til morgenen. - Det suger.
La oss ta en drink etterpå.
- Ja visst. Sees. - Sees.
Flaks. Blir jeg hos ham, vil han føre meg til den primitive mannen.
Det er her.
Hva?
Beklager.
De har nok den primitive mannen her. En base i basen.
Den er åpen.
Denne er også åpen.
Det er som om noen snek seg inn før meg.
Hva?
Du er...
- Kosho Shinogi. - Havkongen Retsu.
Hvorfor...
Er du her?
Du også? Du er her for å treffe Pickle.
Hans styrke er åpenbar.
Han er så vill at han parrer seg uten å bry seg om hvem som ser på.
Med nysgjerrighetens flamme tent, har du blitt dratt til basen.
Jeg vil møte ham. Jeg vil se ham. Og er det mulig, vil jeg slåss mot ham.
Det ser ut til at vi tenker det samme.
Vi er like. Vi burde ønske velkommen med et håndtrykk, men det skjer ikke.
Jeg kom først.
Noen motsigelser?
Hei, Shinogi.
Du er ikke den første her.
Doppo!
Jack!
Goki!
Jeg prøvde å finne riktig øyeblikk, men jeg kan visst ikke vente.
- Katsumi Orochi? - Jaså.
Så det er sånn det er, alle sammen.
- Havkongen Jaku. - Retsu, lenge siden sist.
- Dette er litt av en gjenforening. - Dette begynner å bli pinlig.
Både gamle og unge er kledd i svart, som om vi leker ninjaer.
Ja, dette er ganske flaut.
- Jaku, kom til og med du? - Nå tuller du, Fortæreren Orochi.
Sosial opplæring er en viktig del av kampsport.
Undervisning er livsviktig så lovende ungdom kan leve ordentlig.
"Lovende ungdom"? Snakker du om Pickle?
Vel, ja.
Vi er like typer. Vi vil så gjerne slåss at vi ikke holder ut. Derfor brøt vi inn.
- Det er en ekte kampsportutøver. - Det er ærlig talt akkurat det vi er.
I så fall...
-Hvem vil slåss mot Pickle? - Først burde vi se hva han driver med.
Han sover.
Se så avslappet han er, selv når det er så mye støy her ute.
Tror du han tar det med ro?
Jeg lurer på om han anser oss som fiender.
Han våknet. Jøss!
Velkommen til fremtiden, Pickle.
Ser ut som vi alle er her.
For en gjeng med pakk.
Hei, hvem er det du kaller pakk?
Derfor vil ingen være rundt deg. Ikke jeg, ikke Baki, selv ikke faren din.
Du kom hit uten en plan og antok at det bare ville ordne seg.
Selv om du føler at du vil tape, må du spille modig for faren din.
Unngår du å bli drept umiddelbart, vet du at du kan få hjelp.
Han visste hva han tenkte. Han så rett gjennom den unge kjemperen.
Han kunne bare gjøre én ting.
Lek en hyssinglek i hjørnet.
Unna vei!
Jeg kommer inn.
Men...
Tåpe.
Hva?
Jeg er her.
Pickle.
Du er en kriger fra den gamle jorden, men du er oppkalt etter en grønnsak.
Føl hva jeg mener om du ikke forstår hva jeg sier.
Som et spedbarn som ikke forstår språk forstår sin mors kjærlighet.
Kjenn i hjertet hva vi føler for deg.
De åtte som er samlet her, og jeg, har kommet for å slåss mot deg.
I æraen hvor de mektigste skapningene vandret på jorden,
spiste du historiens mektigste.
Du kunne ha gjort det på andre måter om du bare ville spise.
Men du jaget den i stedet. Du har vekket min interesse.
Din jækel, du fikk meg til å gjøre en manøver.
Han reiste seg.
Den enkle handlingen fanget alle kjempernes oppmerksomhet.
Ved å underkaste oss sivilisasjonen, har mange av kroppens evner forsvunnet.
Men selv den enkleste handling er vakker fra en kropp som opprettholder evnene.
Hvordan kunne de dra etter å ha sett dette?
Kjempernes sjalusi toppet seg da...
Stopp!
Herr Yujiro Hanma. Stå stille.
Kom ut. Bygningen er omringet.
Beklager at jeg plaget deg mens du hygget deg.
Jeg er kommandør Henry fra kompani to i bataljon 301.
Dette er en svært høflig måte å arrestere en inntrenger på.
Det er ikke en arrestasjon! USAs hær kan ikke arrestere deg.
Hvordan visste du at jeg er inntrengeren?
Det var ikke et innbrudd. Du gikk bare gjennom porten.
Siden vaktene ved porten ikke kunne tilkalle forsterkninger,
visste jeg at det måtte være Ogre, Yujiro Hanma.
- Du er modig som tørr å innynde deg. - Som soldat, nyter jeg æren av å møte deg.
- Så hva er det du vil ha? - Jeg skal fortelle deg det.
Pickle er en kulturell skatt for menneskeheten, en levende verdensarv.
Vær så snill, trekk deg tilbake nå.
På én betingelse. La de andre åtte dra òg.
Mener du dem òg?
Du vet godt at de ikke er her for å ødelegge eller stjele noe.
Som meg, kom de bare for å si hei.
- Men det er greit om du ikke liker det. - Nei!
Sceneteppet falt fredelig ned for sagaen om et fryktinngytende innbrudd.
Jeg liker glimtet i øynene dine.
Krigerne ble løslatt ti kilometer fra militærbasen.
Alle unntatt én.
Åtte? Han visste at jeg var her.
Hyggelig.
Tekst: Lovise Kvalsund