USA:S FLYGVAPEN
Ser ni, allihop?
Det är ett militärplan.
På det finns det som har orsakat uppståndelse i USA.
Man kan kalla det en primitiv man. Eller hur, professor Kawamoto?
Jag antar det.
De säger att han återupplivades från jura-perioden.
Ja, jag har hört det.
-Är det han? - Ja, det är han!
Han har anlänt, bevakad av en grupp soldater.
Det är han.
Han är enorm.
Han är två meter lång, kanske mer.
Vilken blick.
Han verkar vara på sin vakt.
Han övervakar omgivningen.
Kaptenen.
Den här snubben...
Han är stark.
Han är en vilde. Det är nåt primitivt över honom.
Är du där, fröken Aizawa?
- Kan du se om du kan få honom att prata? - Visst, jag ska se vad jag kan göra.
- Ursäkta mig! - Nej!
- Hej...
Nej!
Va?
Nej!
Sorgligt vildsint.
Absurt vildsint.
Hela Japan bevittnade det.
Hans vildhet är så naturlig att metaforer inte kan göra den rättvisa.
Sluta rulla!
Vissa försökte ta kontroll över situationen.
Vissa kunde inte acceptera det.
Alla reagerade olika, men alla fokuserade på en enda sak.
Vad ska den här hanen göra härnäst?
Hur ska han agera?
Medan hela Japan höll andan...
...la hanen sig ner...
...och somnade.
Det här är bara min teori.
Dinosauriernas 100 miljoner år, från jura- till krita-perioden,
nådde ett plötsligt slut när en enorm meteor slog ner på jorden.
Än så länge känner nog alla igen historien.
Men när den enorma meteoren slog ner...
Vad hände exakt?
Ett enormt dammoln böljade upp i atmosfären
och stängde ute solens hetta.
Temperaturen på jordytan föll omedelbart till samma temperatur som i rymden,
minus 270,4 grader Celsius.
Allt på jorden blev fruset,
de enorma dinosaurierna och insekterna, såväl som alla strider.
Nedslaget flyttade jordskorpans plattor.
Därför bevarade det vanligtvis stabila saltstens-stratumet den här striden.
Vad gäller de två varelserna som upptäcktes bevarade i salt,
var en för skadad för att återupplivas.
Men en var fortfarande helskinnad.
Vad gäller händelsen på Hanedas flygplats,
känner jag bara sorg för den kvinnliga reporterns skull.
Men ni måste förstå att han kom från jorden för 200 miljoner år sen,
vilket kan ha varit en helt annan planet.
De värderingar och moralnormer vi har betyder inget för honom.
STRAFFA PICKLE
ÖVERLÄMNA PICKLE!
Ser ni vad som händer här?
Medborgare har samlats runt den amerikanska militärbasen.
Då offret var en populär nyhetsreporter är det hundratals demonstranter här.
Militären har inte uttalat sig om våldtäkten av den primitiva mannen.
På grund av det har demonstranternas ilska nått sin kulmen.
Jag vet att Pickle är här.
Jag tänker gå in.
Nej!
De byggde den här på en månad,
men jag är inte säker på den.
Ett däck, tidningar, ett akvarium och den här.
Det verkar för uppenbart och enkelt.
Jag undrar om han gillar det.
Håll käften, vi är övervakade.
Det är som att smyga in i en kvinnas sovrum.
Hur tänkte jag när jag smög in här?
Sen...
...sändningen...
Den här lusten väcktes när jag såg den där mystiska vilden.
En vakt.
Han kommer hitåt.
Jag kan ta mig runt så här tillsvidare.
Dårar.
Backa, demonstranter.
De här snubbarna kommer att flyga.
TAMOTSU ISHIZUKA (34) DEMONSTRANT
Det var varmt i närheten av honom, som en motor eller nåt.
Plötsligt började soldaterna slå varandra, precis framför killen i svart.
Den sista killen försökte inte stoppa dem. Han började slå sig själv.
Mannen i svart stod bara och såg på.
Så småningom gick han fram till grinden.
Soldaterna fortsatte slå varandra.
Det var som när bröder blir påkomna med att göra hyss av sin stränga far
och försöker lägga skulden på varandra,
som om de straffade sig själva innan deras far kunde straffa dem.
Trots att de blödde, tappade tänder och svullnade upp
försökte inte de tre männen sluta.
Men sen...
Sluta!
Det var som en order från befälhavaren. De slutade direkt.
Sen sa han nåt konstigt.
Ni gjorde rätt val.
Om nån av er hade sprungit iväg istället för att slåss
skulle jag ha slaktat er där och då.
Om ni hade attackerat mig skulle ert öde ha varit detsamma.
Så, som en sista utväg, valde ni att skada varandra,
att skada er själva.
Det var bäst, rätt sak att göra.
Jag förlåter er.
Hur såg de ut då?
De såg lättade ut.
Det var uppenbart för alla där att de kände sig lättade ända in i själen.
Men de var helt sönderslagna.
Han skar rakt igenom låset, med bara handen.
Sen gick han in, som om det var hans eget hem.
Nej, ingen stoppade honom. Det var för farligt.
Så länge jag andas i samma takt som han kommer han inte att lägga märke till mig.
Det riktiga problemet
är var på den här stora militärbasen den primitiva mannen är gömd.
Var på den här stora basen är han?
- Hej. - Hej.
Det här är så drygt.
Menar du Pickle?
- Jag ska patrullera tills imorgon bitti. - Det suger.
- Vi tar ett glas efter att jag är klar. - Visst.
- Vi ses. - Vi ses.
Jag har tur.
Soldaten kommer att ta mig till den primitiva mannen.
Det måste vara här.
Förlåt.
Det måste vara här de håller den primitiva mannen.
En bas inuti basen.
Den är öppen.
Den här är också öppen.
Det är som om nån smög in innan mig.
Va?
Du är...
...Kosho Shinogi.
Kaiou Retsu.
Varför...?
Är du här?
Du med?
Du är här för att träffa Pickle.
Hans styrka är uppenbar.
Han är så vild att han parar sig utan att bry sig om vem som tittar.
Med nyfikenhetens låga tänd befinner du dig plötsligt här på basen.
Jag vill träffa honom. Jag vill se honom.
Och om möjligt vill jag slåss mot honom.
Det verkar som att vi båda tänker samma sak.
Vi är själsfränder
och borde välkomna varandra med ett handslag.
Men det kommer inte att hända.
Jag var här först.
Har du några klagomål?
Hej, Shinogi.
Du var inte här först.
Doppo!
Jack!
Goki!
Jag försökte hitta rätt tidpunkt, men jag kan visst inte vänta.
- Katsumi Orochi? - Jag förstår.
Så det är så det är.
- Kaiou Jaku. - Retsu, det var längesen.
Vilken jäkla återförening.
Det här börjar bli pinsamt. De gamla och de unga, helt i svart.
- Som om vi lekte ninjor. - Ja, det här är rätt pinsamt.
- Jaku, kom till och med du? - Va?
Du skämtar väl, Människoätaren Orochi?
Social utbildning är en viktig del av kampsport.
Undervisning är en viktig uppgift som hjälper lovande ungdomar leva rätt.
"Lovande ungdomar"? Pratar du om Pickle?
- Nå, ja. - Vi är alla av liknande ras.
Vi vill slåss så gärna att vi inte står ut.
- Det var därför vi bröt oss in. - Det är en sann kampsportsutövare.
Ärligt talat, det är precis vad vi är.
I så fall...
Vem ska slåss mot Pickle?
Men innan dess borde vi se vad Pickle har för sig.
Han sover.
Se hur han tar det lugnt, trots all uppståndelse här ute.
Tror ni verkligen att han tar det lugnt?
Jag undrar om han ens betraktar oss som sina fiender.
Han vaknade...
Välkommen, Pickle, till framtiden.
Det verkar som om vi alla är här.
Vilket patrask.
Vem kallar du patrask?
Det är därför ingen vill vara i närheten av dig.
Inte jag, inte Baki, inte ens din far.
Du kommer in utan en plan och tror att det ska lösa sig.
Du vet att du kommer att förlora,
men du kan inte låta bli att spela modig för din far.
Och om du undviker att bli dödad direkt vet du att du kan räkna med att få hjälp.
Han visste precis vad han tänkte. Han genomskådade den unga karateutövaren.
Det fanns bara en sak för honom att göra.
Gå och lek snörleken i hörnet.
Ur vägen!
- Jag kommer in. - Men...
Dåre.
Jag är här,
Pickle.
Du är en krigare från forntiden, uppkallad efter en saltad grönsak.
Om du inte förstår vad jag säger, känn då vad jag menar,
som ett spädbarn som inte förstår språk förstår sin mors kärlek.
Vet i ditt hjärta hur vi känner för dig.
De åtta som har samlats här, lika väl som jag,
har kommit för att slåss mot dig.
Under perioden då de kraftfullaste varelserna levde på jorden
livnärde du dig på historiens mäktigaste.
Om du bara ville äta fanns det andra sätt att göra det på.
Istället jagade du T-rex.
Du har väckt mitt intresse.
Skitstövel.
Han fick mig att göra ett drag.
Han ställde sig upp.
Den handlingen i sig
fångade alla krigarnas uppmärksamhet.
Genom att underkasta sig civilisationen har många av kroppens förmågor försvunnit.
Men från en kropp som har kvar de förmågorna
är även den enklaste handlingen vacker.
Efter att ha sett det, hur kunde de bara gå?
Krigarnas svartsjuka nådde sin kulmen när...
Sluta!
Herr Yujiro Hanma, stanna där.
Kom ut. Byggnaden är helt omringad.
Jag är ledsen att störa medan du hade trevligt.
Jag är befälhavare Henry från 301:a bataljonens andra kompani.
Vilket artigt sätt att omhänderta en inkräktare.
Det är inget omhändertagande! USA:s armé kan inte omhänderta dig.
Hur visste du att jag var inkräktaren?
Det var inget intrång, du gick rakt genom grinden.
Med tanke på att vakterna vid grinden inte kunde kalla på förstärkning
visste jag att det var Besten, Yujiro Hanma.
Du är modig som försöker fjäska.
Som soldat njuter jag av äran att få träffa dig.
Så, vad vill du?
Jag kommer till det.
Pickle är en kulturskatt för hela mänskligheten.
Han är ett levande världsarv.
Snälla, gå härifrån nu.
På ett villkor.
Be även de andra åtta att gå.
Dem med?
Du vet mycket väl att de inte är här för att förstöra eller stjäla nåt.
De kom bara för att säga hej, precis som jag.
Men om du inte gillar det, visst.
Nej!
Därmed gick ridån ner fridfullt
efter sagan om världens mest skrämmande intrång.
Jag gillar blicken du har.
Krigarna släpptes tio kilometer från militärbasen.
Alla utom en.
Åtta, va? Han visste att jag var här.
Trevligt att träffas.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson