BAKI HANMA
Zabralo to!
Paráda. To byla fakt paráda, Recu!
Musím uznat, že máte pravdu.
Bojová umění jsou vážně něco úžasného.
Nikdy by mě nenapadlo, že přežije tak dlouho.
Cože?
Určitě jste se vyjádřil správně?
Mluvíte, jako by se sotva ubránil. On ho ale očividně porazil!
Přesně tak!
Ne, to se pletete.
Cože? Co jste to za hlupáka?
Neviděl jste tu poslední ránu?
Dokážete si představit, jak musela rozvibrovat Kvašákův mozek?
Ne.
Ten je naprosto v pořádku.
Cože?
Chápu, proč mi nechcete věřit.
Vy jste přece jenom nebyli u toho.
Když jsme Kvašáka objevili v tom úložišti jaderného odpadu v Coloradu,
samozřejmě jsme ho podrobili řadě testů.
Jeho svaly, kosti i orgány skrývaly hromadu překvapení.
Nejvíc nás ale šokovala jeho krční páteř.
Její tloušťka a odolnost je neuvěřitelná.
Jeho krk má naprosto odlišnou stavbu,
než je běžné u lidí a jiných dvounohých tvorů.
Něco srovnatelného dneska najdeme jen u velkých čtyřnohých zvířat.
Ty musí mít krk stavěný tak, aby unesl jejich obrovskou hlavu.
To znamená, že...
Přesně tak.
Jde sice jen o nepřímé důkazy, ale dovádí nás k jednomu závěru.
Kvašák nejspíš až do určité chvíle
chodil po čtyřech!
Recuovo bojové umění bylo předáváno z mistra na žáka už od dob starověké Číny.
Je to opravdu úžasný systém.
Jenže všechny tyto techniky byly vyvinuty
proti lidem.
Proti dvounožcům!
Bude tohle další rok éry kung-fu?
To je vážně... fascinující postoj.
Nikdy jsem nic podobného neviděl.
Připomíná mi sprintera před startem
nebo zápasníka sumo,
ale přesto se liší.
Jeho tělo je ještě blíž k zemi.
Nejvíc mi připomíná...
Ano, to je ono. Zvíře připravené k útoku.
Je to postoj, který umožňuje co nejrychlejší výpad dopředu.
Nikdy neuskočí dozadu nebo do strany, aby se mi vyhnul.
Jako by mohl postupovat jenom vpřed.
Udělám to samé.
Neuteču.
Nebudu uhýbat.
Neustoupím.
Budu jen útočit.
Využiju typickou techniku kung-fu, Ničivou pěst.
Tou ho rozdrtím.
Zaútočím na něj přímo!
V tu chvíli se aktivovaly Kvašákovy zvířecí vlastnosti
a jeho tělo hořelo touhou po akci.
Jako když porazil toho tyranosaura
nebo když rozdrtil triceratopse.
Jako když nahnal strach brachiosaurovi.
Tenhle útok používal jen proti těm nejsilnějším soupeřům
a teď ji vyzkoušel i proti mořskému králi Recuovi,
mistrovi kung-fu.
A tak se srazil moderní štít se starodávným kopím...
Tentokrát nepochybně vyhrálo kopí.
Nemůžu uvěřit, jak je silný.
Nestihl ani použít svoji techniku. Prohrál to na celé čáře.
Už zase brečí.
Hej!
Čemu se tak divíte, pane Tokugawo?
Chystá se udělat to, co považuje za samozřejmé.
Je čas na večeři.
Řekl jste... na večeři?
Pane Tokugawo,
neříkejte, že chcete porušit slib, který jste Kvašákovi dal.
Vážně mu dovolíte, aby ho sežral?
Já ne.
To vy jste tvrdil, že ho klidně může sníst.
Blázníte?
Kdo by něco takového bral vážně?
Poslouchej, Kvašáku!
Fakt se chystáš sníst svého kamaráda?
Bavíme se tu o člověku, který ve dne v noci myslel jenom na tebe.
Neříkej mi, že ho chceš vážně sníst!
Jak si můžeš říkat člověk...
Sníst svého protivníka byl způsob, jak se s ním rozloučit.
Byl to vážně příšerný osud.
Jeho hlad se nedal ovládnout.
Náš pračlověk seděl v naprostém tichu a jeho srdce naplňoval žal.
Jídlo a život.
Život a smrt.
Tyto věci šly ruku v ruce.
Nedaly se od sebe oddělit.
Omlouvám se, že jsem porušil svůj slib.
V podstatě jsem Kvašákovi lhal.
„Když prohraju, můžeš mě sníst.“
Copak jsem mu to neslíbil?
Jak to ale dopadlo?
Nakonec mohl sníst jenom část mého ramene a nohy.
Nic víc nedostal.
Opravdu jsem to myslel vážně?
Určitě jsem byl připravený nechat se sežrat?
Možná jsem byl v hloubi duše přesvědčený, že přežiju.
Nevěřil jsem, že mě skutečně sní.
Prostě jsem doufal, že na to nedojde.
Měl bych se stydět!
Takže je to pravda.
Nejenže tě kousl,
ale snědl i část tvýho těla.
Když jsem slyšel, že jsi přišel o nohu, nevěřil jsem svým uším.
Jak se cítíš?
Jsem v pohodě.
To nemůže být pravda.
Rozhodně nemůžu říct, že by to se mnou neotřáslo.
A ano, určitě mi to pěkně ztíží život.
Jakožto bojovník jsem utrpěl porážku a moje tělo už není plně funkční.
To není žádná hanba.
Přesně tak.
Stydím se ale za to,
že jsem mluvil, jako bych byl připravený na všechno.
Dělal jsem odvážnějšího, než ve skutečnosti jsem.
Od Tokugawy jsem slyšel, co se stalo.
Podle mě jsi nikoho nepodvedl.
Jestli jsem lhal, nebo ne,
to můžu posoudit jenom já sám.
„Jsem připravený.“
„I na smrt.“
„Na to sám zabíjet.“
Lidi tak často mluví, i když to ve skutečnosti není pravda.
Pokud člověk něco nemyslí vážně, neměl by to vůbec vyslovit.
Věřil jsem, že jsem připravený na všechno.
Porušil jsem ale svoje zásady.
Pane Tokugawo, co kdybych se nechal sníst?
Chystal jsem se obětovat, i když jsem nevěděl, co doopravdy chci.
Měl bych se stydět.
Tvoje tělo je zbraň.
To byla tvoje filozofie,
ale teď jsi o část těla přišel.
Je to fakt hrůza.
Tebe ale víc trápí tvoje vlastní mysl,
než to, že jsi přišel o nohu.
Měl bys na to být hrdý.
Mořskému králi Recuovi se nikdo nevyrovná.
Jsi živoucí poklad Čínské lidové republiky.
Jednou jsem si schválně zjistil,
co znamená slovo „Recu“.
Recu...
Divoký, vášnivý
a taky...
neoblomný.
Takový ty přesně jsi.
Ohromuješ svými dovednostmi, takže to člověk snadno přehlédne,
ale tvojí největší předností je to tvoje neuvěřitelné odhodlání.
Děkuju.
Vážně.
Júdžiró Hanma občas říká, že někoho „sežere“.
Používá to slovo jako metaforu.
Je to jen takové přirovnání. Řečnický obrat.
Nejde mu o to vyhrát.
Jeho cílem není někoho porazit.
Chce se nažrat!
Nažrat...
Ten chlápek je fakt třída!
KAŠIMA DAIMJÓDŽIN KATORI DAIJMJÓDŽIN
Tohle je poprvé, co uvidím Přeseknutí drátu.
Ty jo...
Tohle by nedokázal ani japonský meč.
Mistře!
Někdo vám volá.
Už jdu.
Uklidněte se a vysvětlete mi, co se děje, pane.
Jak to myslíte, že sežral mořského krále Recua?
Kvašák?
Takže porazil Recua...
Tak jednoduché to není!
Ne?
Recu neprohrál!
Chcete říct, že neprohrál,
ale i tak ho sežral?
Přesně tak!
DOPPO
Oni se spolu utkali?
Aha. Už tomu rozumím. Takže přišel o část ramene a o nohu.
Rozumím. Dobře.
Mistře?
Posaď se.
Dobře, mistře.
To není možné.
Mořský král Recu prohrál?
Takhle to úplně nebylo.
Nejde o to, že by prohrál.
Skončil jako potrava...
Z velkého bojovníka se stala potrava pro toho chlapa.
- Ten parchant nás bere na lehkou váhu... - Kdo?
To je snad jasný, ne? Mluvím o tom podělaným opičákovi!
Podle všeho nechápeš, o co tady doopravdy jde.
Není to tak, že by nás Kvašák podceňoval.
Abych byl přesnější,
nestojíme mu ani za povšimnutí.
To je význam slova „podceňovat"!
Kacumi.
Aby nás mohl brát na lehkou váhu, museli bychom si získat jeho pozornost.
Takže ne, nepodceňuje nás.
Stejně jako my nepodceňujeme kus masa nebo ryby.
To ty očividně nic nechápeš.
Zopakuju ti to znovu.
To je význam slova „podceňovat“!
Cože?
Kacumi...
Už ti rozumím.
Kvašák pozřel část Recuova těla.
Tato zpráva se rychle rozšířila mezi všemi bojovníky,
co se sešli na základně Acugi.
Píchl jsem mu takovou dávku, že by uspala nosorožce na celou noc,
ale on se probral za pár hodin...
Očividně se stalo něco neuvěřitelného.
Tyhle dveře v minulosti dokázal vyrazit...
jedině Júdžiró Hanma.
Šlo o mohutného muže.
Jmenoval se Takeši Kenmoči. Bylo mu 21 let.
Jeho jméno se hodilo pro siláka a on vážně silný byl.
Dělal karate.
Box.
Dokonce i vzpíral.
Ať už trénoval kdekoliv, nikdo se mu nemohl rovnat.
Proč se ale takhle v noci potuloval po městě?
Hledal někoho, s kým by se porval.
Nechystal se toho člověka zabít, ale rozhodně by ho zranil.
Doufal, že i dnes najde někoho, kdo by ho zabavil.
ZÁKAZ MOČENÍ
Barvy. Další barvy. Světla. Barvy. Oheň.
Hvězdy? Teplo?
Lidi. Další lidi.
Jídlo.
Přímky. Svislé.
Další přímky. Vodorovné.
Nebe.
Země.
Rovný povrch. Přímky.
Náš samec byl zmatený.
Nepoznával jedinou věc kolem sebe.
Cítil se ztracenější než Urašima Taró.
Ve své vlastní době jedl jen tvory, co na něj zaútočily.
Dal se do boje, vyhrál a pak se najedl.
Mohl být na sebe hrdý.
Kým je ale teď?
Oblékl si tohle oblečení, aby ho nepoznali.
Uvědomoval si, že by bez převleku nepřežil.
Měřil dva metry a vážil přes 130 kilo.
Byl to obr.
Nikdo se na něj nepokusil zaútočit. Ani se mu neodvážili podívat do očí.
Měl hlad.
Od té chvíle nic nejedl.
Snědl jenom část jeho těla. Jen pár kilo.
Musel ho obdivovat.
Vydal ze svého drobného těla všechno.
Jeho zbraně byly malé a síla zanedbatelná.
Bál se ho, ale ani tak se nedal na útěk.
To není dobrý!
- Vrazil do něj! - Ty jo!
Zůstal tam po něm otisk!
Pane! Jste v pořádku? Pane...
Cože? On vstal?
- On se dokázal postavit? - Je naživu!
Poslyš...
Co to?
To snad ne!
MASO
Překlad titulků: Veronika Kursová