Det var effektivt!
Fantastisk, Retsu!
Jeg må indrømme, at det er sandt.
Kampsport er virkeligt fantastisk.
Jeg troede ikke, han ville hænge i så længe.
Det er vist ikke korrekt.
Han hænger ikke bare i, han har klart besejret ham!
Ja!
Nej, det har han bestemt ikke.
Hvad? Er du dum?
Hans sidste slag.
Ved du ikke, hvor kraftig en hjernerystelse det gav Pickle?
Nej.
Pickle har ikke fået hjernerystelse.
Hvad?
Jeg kan se, hvorfor I ikke forstår.
I så det ikke.
Da Pickle blev fundet ved atomaffaldsanlægget i Colorado,
gennemgik han en masse tests.
Hans muskelvæv, knogler og organer overraskede os.
Men mest af alt hans halsryghvivler.
Deres tykkelse og holdbarhed er utrolig.
Nakken på tobenede væsner, som os mennesker,
kan ikke sammenlignes med hans.
Man finder kun noget sammenligneligt hos store firbenede dyr,
hvis nakke konstant skal bære vægten af et enormt hoved.
Så mener du...
Det er rigtigt.
Beviset peger på én konklusion.
Indtil et punkt i Pickles udvikling
var han højst sandsynligt firbenet!
Den hemmelige kunst, der er gået i arv siden det gamle Kina.
Systemet kan kun beskrives som utroligt.
Men målet for disse evner har kun været mennesker.
Tobenede!
Må jeg starte det 4001. år?
Se lige den kropsholdning.
En ukendt kropsholdning.
Starten på et sprint.
En sumobryders udgangsstilling. Det ligner ingen af dem.
Det er endnu lavere.
Det nærmeste er...
Ja, det er et dyr, der angriber.
Det er en kropsholdning, der kun fokuserer på fremdrift.
Han viger aldrig tilbage eller undviger.
Det er, som om han må fortsætte.
Så svarer jeg ham.
Jeg løber ikke.
Jeg undviger ikke.
Jeg trækker mig ikke.
Jeg angriber kun.
Dette våben er symbolsk i kung-fu, den knusende knytnæve.
Jeg knuser ham således.
Jeg slår igennem ham forfra!
I det øjeblik antændtes bæstets krop.
Hele hans krop blev til flammer.
Som da han besejrede T. Rex.
Som da han knuste triceratopsen.
Som da han skræmte brachiosaurusen væk.
Han bruger kun sit bedste angreb mod sine stærkeste fjender.
Overfor den store kung-fu-mester, Kaiou Retsu...
...brugte han det.
Det uigennemtrængelige moderne skjold mod det oldgamle spyd...
I dag var spyddet den ubestridte vinder.
Han er så stærk.
Han havde ikke en chance. Han tabte fuldstændig.
Han græder igen.
Du!
Hvorfor er du overrasket, Tokugawa?
Det, der sker nu, er kun naturligt.
Det er spisetid.
Hvad mener du?
Tokugawa, vil du bryde det løfte, du gav Pickle?
Vil du lade Pickle æde ham?
Det var ikke mig.
Det var dig, der sagde, du ville lade Pickle æde ham.
Dit fjols!
Hvilket fjols ville tage det alvorligt?
Stop, Pickle!
Vil du virkelig æde din ven?
Du er det eneste, han tænker på nat og dag.
Vil du virkelig æde ham?
Hvordan kan du kalde dig et menneske...
At æde er en måde at sige farvel på.
Det er en forbandet skæbne.
Hans appetit var voldsom.
I stilhed var den primitive mands hjerte fyldt af sorg.
Mad og liv. Liv og død.
De kan ikke adskilles.
Undskyld, at jeg brød mit løfte.
Jeg har løjet for Pickle.
"Taber jeg, skal jeg ædes."
Var det ikke mit løfte?
Men hvordan gik det?
Alt, der blev ædt, var en bid af skulderen og en del af mit ben.
Ikke andet.
Mente jeg det overhovedet?
Var jeg klar til at lade ham æde mig?
Måske troede jeg, at jeg ville overleve.
Jeg troede ikke, jeg ville blive ædt.
Var det ikke det, jeg håbede på?
Hvor skammeligt!
Så det er sandt.
Du blev bidt... Nej, du blev ædt.
Da jeg hørte det, kunne jeg ikke tro mine ører.
Hvordan er skaderne?
Intet problem.
Hvad? Det er umuligt.
Er jeg er foruroliget, ja.
Er det en ulempe, ja.
En kæmper har tabt en kamp og mistet en del af deres krop.
Det er der ingen skam i.
Enig.
Det, der nager mig, er,
at jeg troede, jeg var forberedt på konsekvenserne,
at jeg opførte mig, som om jeg havde mod, når jeg ikke havde.
Jeg hørte fra Tokugawa, hvad der skete.
Jeg har svært ved at tro, du ville narre nogen.
Narrede jeg nogen eller ej?
Det ved ingen andre end jeg selv.
"Med desperat beslutsomhed."
"Forberedt på at dø."
"Klar til at dræbe."
Folk siger det ofte, uden at være beslutsomme.
Ord, der ikke er beslutsomme, bør ikke siges.
Jeg var sikker på, jeg var forberedt og advaret.
Men jeg overtrådte mit eget princip.
Tokugawa, hvad hvis jeg bliver hans mad?
Jeg bød mig til, før jeg vidste, hvad jeg ville.
Jeg burde skamme mig.
Du forvandlede din krop til et våben.
Det er det liv, du har levet, men nu har du mistet en kropsdel.
Det er forfærdeligt.
Det er ikke det manglende ben, der smerter dig,
men din indre uro.
Vær stolt af den smerte.
Kaiou Retsu er en kæmper uden sidestykke.
Du er en skat for det ærværdige land Kina.
Jeg slog engang betydningen af navnet Retsu op.
Retsu...
Hård, intens og stålsat.
Det er præcis, hvem du er.
Dine evne er så fængslende, at det let kan overses,
men din sande værdi ligger i din uforlignelige ånd.
Det værdsætter jeg.
Tak.
Yujiro Hanma bruger nogle gange ordet "æde".
"Æde." Det er en metafor.
ikke bare noget, man siger.
Det er ikke "vinde". Det er ikke "nederlag".
Det er "æde"!
Æde? Sikke en fantastisk fyr!
KASHIMA DAIMYOJIN KATORI DAIMYOJIN
Jeg har aldrig set dette før.
Wow.
Selv et japansk sværd kunne ikke gøre det.
Undskyld mig!
Der er telefon.
Okay.
Slap af og forklar, ældste Tokugawa.
Hvad mener du med, at Kaiou Retsu blev ædt?
Pickle?
Tabte Retsu til Pickle...
Det er ikke så ligetil.
Er det ikke?
Han tabte ikke!
Du sagde, han ikke tabte,
men han blev ædt?
Ja!
Så de to kæmpede?
Jeg forstår. Hans skulder og ben...
Jaså. Okay.
Undskyld mig!
Tag plads.
Javel.
Det mener du ikke.
Hvordan kunne Retsu tabe?
Nej, sådan er det ikke.
Han tabte ikke.
Føde...
Den store kæmper blev hans føde.
Det nedladende svin...
Hvem?
Er det ikke indlysende? Jeg taler om den skide abe!
Du forstår ikke det virkelige problem.
Pickle undervurderer os ikke.
For at være mere præcis,
finder han os ikke værd at undervurdere.
Det er, hvad undervurdering betyder!
Katsumi!
At blive undervurderet er en ret, der skal fortjenes.
Pickle undervurderer os ikke.
Ligesom vi ikke undervurderer kød eller fisk.
Det er dig, der ikke forstår.
Jeg siger det igen.
Det er præcis, hvad undervurdering betyder!
Hvad?
Katsumi...
Jeg forstår, hvad du mener.
Kaiou Retsu blev ædt.
Nyheden spredte sig som en løbeild blandt Atsugi-basens medlemmer.
Det var bedøvelse nok til at slå et næsehorn ud en hel nat,
men på få timer...
Det er tydeligt, at der er sket noget utroligt.
Den eneste anden gang, denne dør blev smadret...
...var da Yujiro Hanma gjorde det.
Han var en stor mand.
Takeshi Kenmochi, 21 år.
Hans navn lyder stærkt. Og faktisk var han stærk.
Karate.
Boksning.
Vægtløftning.
Alle steder han kom, var ingen på niveau med ham.
Hvad laver Kenmochi i nattelivet?
Han leder efter en at slås mod.
Han vil ikke dræbe dem, men heller ikke lade dem slippe uskadt.
Han håber at finde en legekammerat i aften.
URINERING FORBUDT
Farve. Lys. Ild.
Stjerner? Varme?
Folkemængde.
Mad.
Lige linjer... lodret.
Lige linjer... vandret.
Himmel...
Jord.
Flad jord. Lige linjer.
Hannen var forvirret. Der var ikke noget, han genkendte.
Han var mere fortabt end Urashima Taro.
I sin tid åd han kun, hvad der angreb ham.
Kæmp. Vind. Æd.
Han var stolt.
Men hvad var han nu?
Nu bar han tøjet som en forklædning.
Ellers kan han ikke overleve. Det ved han.
Han er to meter høj og vejer over 130 kilo. Han er enorm.
Mængden prøver ikke at angribe.
De ser ham end ikke i øjnene.
Han var sulten.
Han havde spist tidligere.
Men kun en del af ham, kun et par kilo.
Han beundrede ham.
Han brugte hele sin lille krop,
sine små våben, sin svage styrke,
og selvom han var bange, løb han ikke.
Åh gud!
- Fuld kraft... - Wow!
Han efterlod en kropsformet bule!
Er du okay? Hallo...
- Hvad? Han rejste sig! - Hvordan det?
Han er i live!
Halløj...
Hvad?
Umuligt!
KØD
Tekster af: Anja Molin