‫- באקי הנמה -‬
‫זה... עבד!‬
‫מדהים. מדהים, רטסו!‬
‫אני חייב להודות שזה נכון.‬
‫אומנויות לחימה הן באמת דבר מדהים.‬
‫לא תיארתי לעצמי‬ ‫שהוא יחזיק מעמד כל כך הרבה זמן.‬
‫מה?‬
‫לא נראה לי שניסחת את זה נכון.‬
‫הוא לא רק החזיק מעמד,‬ ‫זה ברור שהוא הביס אותו!‬
‫כן!‬
‫לא, ממש לא.‬
‫מה? אתה טיפש?‬
‫המכה האחרונה שלו.‬
‫לא קלטת איזה זעזוע מוח היא עשתה לפיקל?‬
‫היא לא.‬
‫פיקל לא חטף זעזוע מוח.‬
‫מה?‬
‫אני יודע למה אתה לא מבין.‬
‫לא באמת ראית את זה.‬
‫כשפיקל התגלה‬ ‫במפעל בידוד הפסולת הגרעינית בקולורדו,‬
‫כמובן שעשינו לו סדרת בדיקות רחבה.‬
‫רקמות השרירים, העצמות והאיברים‬ ‫שלו היו חידוש מוחלט עבורנו.‬
‫אבל הבולט מכולם‬ ‫היה עמוד השדרה הצווארי שלו.‬
‫העובי והעמידות שלו מדהימים.‬
‫הצוואר של יצורים דו-רגליים‬ ‫כמונו, בני האדם,‬
‫לא משתווה אפילו מבחינת מבנה.‬
‫ניתן למצוא משהו דומה‬ ‫רק אם מחשיבים חיות פרא בעלות ארבע רגליים‬
‫שצוואריהן תומך במשקל ראש עצום.‬
‫אז אתה מתכוון...‬
‫בדיוק.‬
‫הראיות הנסיבתיות מצביעות רק על מסקנה אחת.‬
‫עד לתקופה מסוימת בחייו של פיקל,‬
‫הוא כנראה הלך על ארבע!‬
‫האומנויות הסודיות שעברו מדור לדור‬ ‫מימי סין העתיקה.‬
‫אין מה לומר, המערכת הזו מדהימה.‬
‫עם זאת, המטרה של אינספור‬ ‫הכישורים האלה הייתה רק בני אדם.‬
‫נגד דו-רגליים!‬
‫האם אוכל להביא את השחר של השנה ה-4001?‬
‫רק תראו... תראו את העמידה הזו.‬
‫תנוחת רכינה קדימה בלתי-מזוהה.‬
‫כריעה ראשונית של אצן.‬
‫עמדת פתיחה של מתאבק סומו.‬ ‫זה לא דומה לאף אחת מהן.‬
‫זה אפילו יותר נמוך מהן.‬
‫הדבר הכי קרוב לזה הוא...‬
‫כן, בדיוק. עמדת התקיפה של חיית פרא.‬
‫זו תנוחה שמתמקדת רק בהנעה קדימה.‬
‫הוא לעולם לא יזנק לאחור‬ ‫או יקפוץ הצידה כדי להתחמק.‬
‫זה כאילו שהוא נשבע לנוע רק קדימה.‬
‫אז אני אשיב לו.‬
‫אני לא אברח.‬
‫אני לא אתחמק.‬
‫אני לא איסוג.‬
‫אני רק אתקוף.‬
‫הנשק הזה מסמל את הקונג-פו, האגרוף המוחץ.‬
‫אני ארסק אותו עם זה.‬
‫אני אכה אותו מלפנים!‬
‫באותו רגע, גופה של החיה נדלק.‬
‫כל גופו הפך ללהבה.‬
‫כמו כשהוא ניצח את הטי-רקס.‬
‫כמו כשהוא ריסק את הטריצרטופס.‬
‫כמו כשהוא הבריח את הברכיוזאורוס.‬
‫הוא משתמש בתקיפה רק נגד אויביו‬ ‫החזקים ביותר, האדירים ביותר.‬
‫ונגד לוחם הקונג-פו המהולל, קאיו רטסו...‬
‫הוא שחרר אותה.‬
‫המגן המודרני הבלתי חדיר‬ ‫נגד החנית העתיקה החזקה ביותר...‬
‫היום, החנית הייתה המנצחת הבלתי מעורערת.‬
‫הוא... הוא כל כך חזק.‬
‫אפילו לא הייתה לו הזדמנות‬ ‫לעשות עליו את המהלך שלו. הוא פשוט הפסיד.‬
‫אוי, הוא שוב בוכה.‬
‫היי!‬
‫למה אתה מופתע, מר טוקוגאווה?‬
‫הפעולה הבאה היא דרכו של הטבע.‬
‫הגיע הזמן לארוחת ערב.‬
‫אמרת א... א... ארוחת ערב?‬
‫טוקוגאווה, אתה מתכוון להפר‬ ‫את ההבטחה שניתנה לפיקל?‬
‫אתה מתכוון שתיתן לפיקל לאכול אותו?‬
‫זה לא הייתי אני.‬
‫אתה אמרת שתיתן לפיקל לאכול אותו.‬
‫טיפש!‬
‫איזה טיפש ייקח את זה ברצינות?‬
‫עצור, פיקל!‬
‫אתה באמת מתכוון לאכול את החבר שלך?‬
‫אתה הדבר היחיד שהאיש הזה‬ ‫יכול לחשוב עליו בין אם הוא ישן או ער!‬
‫באמת תאכל אותו?!‬
‫איך אתה יכול לקרוא לעצמך בן-אנוש...‬
‫אכילה היא סוג של דרך להיפרד לשלום.‬
‫זה גורל ארור.‬
‫התיאבון שלו היה אימתני.‬
‫בדממה, ליבו של האדם הפרימיטיבי‬ ‫היה מלא צער.‬
‫מזון וחיים. חיים ומוות.‬
‫אי אפשר להפריד ביניהם.‬
‫אני מצטער שהפרתי את ההבטחה שלי.‬
‫שיקרתי לפיקל.‬
‫"אם אפסיד, הוא יאכל אותי."‬
‫זאת לא ההבטחה שהבטחתי?‬
‫אבל מה קרה בסוף?‬
‫כל מה שנאכל היה‬ ‫חלק מהכתף שלי וחלק מהרגל שלי.‬
‫לא יותר מזה.‬
‫הייתי רציני בכלל?‬
‫באמת הייתי מוכן לתת לו לאכול אותי?‬
‫אולי עמוק בליבי, האמנתי שאשרוד.‬
‫לא חשבתי שבאמת יאכלו אותי.‬
‫זה לא מה שקיוויתי לו?‬
‫כמה מביש!‬
‫אז זה היה נכון.‬
‫ננשכת... לא, אכלו אותך.‬
‫כששמעתי שאיבדת חלק מהגוף שלך,‬ ‫לא האמנתי למשמע אוזניי.‬
‫איך הפציעות שלך?‬
‫אין שום בעיה.‬
‫מה? לא יכול להיות.‬
‫אם ישאלו אם זה מפריע לי, אני אגיד שכן.‬
‫אם ישאלו אם זו טרחה, אני איאלץ להגיד שכן.‬
‫אמן לחימה הפסיד בקרב‬ ‫ואיבד את תפקודו בחלק מגופו.‬
‫אין בכך בושה.‬
‫אני מסכים.‬
‫מה שמבייש אותי...‬
‫זה שדיברתי כאילו הייתי מוכן להשלכות‬ ‫בעוד שלא הייתי מוכן,‬
‫התנהגתי כאילו היה לי האומץ,‬ ‫וזה לא היה נכון.‬
‫שמעתי מטוקוגאווה מה קרה.‬
‫קשה לי להאמין שאתה תרמה, רטסו.‬
‫האם רימיתי או לא?‬
‫רק אני יכול לדעת את זה.‬
‫"בנחישות נואשת."‬
‫"מוכן למות."‬
‫"מוכן להרוג."‬
‫אנשים אומרים דברים כאלה‬ ‫ללא נחישות לעיתים קרובות.‬
‫אין לומר מילים שאינן מגובות בנחישות.‬
‫הייתי בטוח שהייתי מוכן לחלוטין‬ ‫ושהוזהרתי מראש.‬
‫אבל הפרתי את העיקרון שלי.‬
‫טוקוגאווה, מה אם אני אהפוך לאוכל שלו?‬
‫הצעתי את עצמי לפני שידעתי מה אני רוצה.‬
‫אני צריך להתבייש בעצמי.‬
‫הפכת את הגוף שלך לנשק.‬
‫אלה החיים שחיית,‬ ‫אבל עכשיו איבדת חלק מהגוף שלך.‬
‫זה אירוע נוראי.‬
‫אבל לא הרגל החסרה גורמת לך כאב,‬
‫אלא הסערה הפנימית שלך.‬
‫הכאב הזה, תתגאה בו, בבקשה.‬
‫קאיו רטסו הוא אמן לחימה שאין שני לו.‬
‫אתה אוצר לאומי של המדינה הנהדרת,‬ ‫הרפובליקה העממית של סין.‬
‫פעם חיפשתי את משמעות המילה "רטסו".‬
‫רטסו...‬
‫פראי, עז, ו...‬
‫לעולם אינו סוטה מהדרך.‬
‫זה בדיוק מי שאתה.‬
‫המיומנות הגדולה שלך כל כך מרתקת‬ ‫שקל לפספס אותה.‬
‫אבל הערך האמיתי שלך שוכן בנפשך המדהימה.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫תודה.‬
‫יוג'ירו הנמה משתמש לעיתים במילה "לאכול".‬
‫"לאכול." זו מטפורה.‬
‫זו דוגמה, רק ביטוי.‬
‫זה לא "לנצח". זה לא "להביס".‬
‫זה "לאכול"!‬
‫לאכול, אה? איזה בחור מדהים!‬
‫- קשימה דאימיוג'ין‬ ‫קאטורי דאימיוג'ין -‬
‫מעולם לא ראיתי "חיתוך חוט ברזל".‬
‫וואו.‬
‫להב יפני לא מסוגל לעשות את זה.‬
‫- מטה שינשינקאי -‬
‫אדוני!‬ ‫סנסיי, יש לך שיחת טלפון.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה תירגע ותסביר, אב מכובד.‬
‫מה זאת אומרת, קאיו רטסו נאכל?‬
‫פיקל?‬
‫אתה אומר שקאיו רטסו הפסיד לפיקל...‬
‫זה לא כזה פשוט!‬
‫זה לא?‬
‫זה לא שהוא הפסיד!‬
‫אמרת שהוא לא הפסיד...‬
‫אבל הוא נאכל?‬
‫בדיוק!‬
‫- דופו -‬
‫אז השניים נלחמו?‬
‫אה, הבנתי. הכתף והרגל שלו...‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫אדוני!‬
‫שב.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫איך יכול להיות שקאיו רטסו הפסיד?‬
‫לא, זה לא מדויק.‬
‫הוא לא הפסיד.‬
‫מזון...‬
‫הלוחם הגדול הפך למזון שלו.‬
‫המנוול המתנשא הזה...‬
‫מי?‬
‫זה לא ברור?‬ ‫אני מדבר על הקוף הארור הזה!‬
‫אתה לא מבין את הבעיה האמיתית, נכון?‬
‫פיקל לא מזלזל בנו.‬
‫למעשה, ליתר דיוק,‬
‫אנחנו אפילו לא ראויים לזלזול מבחינתו.‬
‫זו בדיוק המשמעות של זלזול!‬
‫קאטסומי!‬
‫לא להיות מוערך‬ ‫זו זכות או הכשרה שצריך להרוויח.‬
‫פיקל לא מזלזל בנו.‬
‫בדיוק כמו שבשר או דגים‬ ‫אינם ראויים לזלזול מבחינתנו.‬
‫אתה זה שלא מבין.‬
‫אני אגיד את זה שוב.‬
‫זו בדיוק המשמעות של זלזול!‬
‫מה?‬
‫קאטסומי...‬
‫- מטה שינשינקאי‬ ‫דרך הקראטה -‬
‫...אני מבין.‬
‫קאיו רטסו נאכל.‬
‫החדשות התפשטו בין חברי איחוד בסיס אטסוגי‬ ‫כמו אש בשדה קוצים.‬
‫זה היה מספיק חומר הרדמה‬ ‫כדי להפיל קרנף לבן ללילה שלם,‬
‫אבל בתוך כמה שעות...‬
‫די ברור שקרה משהו מדהים.‬
‫הפעם היחידה בהיסטוריה‬ ‫שהדלת הזו נשברה לפני היום...‬
‫הייתה כשיוג'ירו הנמה עשה זאת.‬
‫הוא היה אדם גדול.‬
‫טאקשי קנמוצ'י, בן 21.‬
‫השם שלו נשמע חזק. ולמעשה, הוא היה חזק.‬
‫קראטה.‬
‫אגרוף.‬
‫הרמת משקולות.‬
‫בכל אחד מהדוג'ואים והמכונים שהלך אליהם,‬ ‫אף אחד לא השתווה לו.‬
‫אז למה קנמוצ'י מסתובב באזור חיי הלילה?‬
‫הוא מחפש מישהו להילחם בו.‬
‫הוא לא יהרוג אותו, אבל הוא לא יהסס לפצוע.‬
‫הוא קיווה למצוא שותף למשחק הערב.‬
‫- נא לא להשתין -‬
‫צבע. צבע. אור. צבע. אש!‬
‫כוכבים? חום?‬
‫קהל.‬
‫אוכל.‬
‫קווים ישרים אנכיים.‬
‫קווים ישרים אופקיים.‬
‫שמיים...‬
‫קרקע.‬
‫קרקע שטוחה. קווים ישרים.‬
‫הזכר היה מבולבל. הוא לא זיהה שום דבר.‬
‫הוא היה אבוד יותר מאורשימה טארו.‬
‫בעידן שלו, הוא אכל רק מה שתקף אותו.‬
‫להילחם. לנצח. לאכול.‬
‫הוא היה גאה.‬
‫אבל מה הוא עכשיו?‬
‫עכשיו הוא לובש את הבגדים האלה כמו תחפושת.‬
‫הוא לא יוכל לשרוד אחרת. הוא מבין את זה.‬
‫הוא בגובה שני מטרים‬ ‫ושוקל יותר מ-130 קילו. הוא ענקי.‬
‫הקהל לא מנסה לתקוף.‬
‫הם אפילו לא מסתכלים לו בעיניים.‬
‫הוא היה רעב.‬
‫הוא לא אכל מאז.‬
‫רק חלק ממנו, קילוגרמים ספורים.‬
‫הוא העריץ אותו.‬
‫הוא השתמש בכל חלק מהגוף הקטן שלו,‬
‫בכלי הנשק הזעירים שלו, בכוח החלש שלו,‬
‫ולמרות שהוא פחד,‬ ‫הוא התמודד מולו בלי לברוח.‬
‫אלוהים!‬
‫חזיתית...‬ ‫-וואו!‬
‫הוא השאיר שקע בצורת הגוף שלו!‬
‫אדוני! אתה בסדר? אדוני...‬
‫מה? הוא קם!‬
‫איך הוא יכול לעמוד?‬
‫הוא חי!‬
‫היי...‬
‫מה?‬
‫אין מצב!‬
‫- בשר -‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬