BAKI HANMA
Det var effektivt!
Fantastisk, Retsu!
Jeg må innrømme at det er sant. Kampsport er virkelig fantastisk.
Jeg trodde ikke at han ville holde ut så lenge.
Hva?
Jeg tror du ordlegger deg feil.
Han holder ikke ut, han har åpenbart slått ham.
- Ja! - Nei, det har han definitivt ikke.
Hva? Er du dum? Det siste slaget hans.
Aner du ikke hvor sterk hjernerystelse Pickle fikk av det?
Det er feil.
Pickle har ikke fått hjernerystelse.
Hva?
Jeg skjønner hvorfor dere ikke forstår. Dere så det ikke.
Da Pickle ble oppdaget i atomavfallsanlegget i Colorado,
gjennomførte vi selvsagt en serie med tester.
Muskelvevet, beina og organene var en fullstendig overraskelse.
Det mest slående var nakkevirvlene. Tykkelsen og holdbarheten er utrolig.
Nakkene til tobente skapninger som oss, kan ikke sammenlignes strukturelt.
Man finner bare noe som kan sammenlignes blant firbente,
med nakker som alltid må bære vekten av enorme hoder.
- Mener du at... - Det stemmer.
Bevisene peker bare mot én konklusjon.
Frem til en viss periode i Pickles liv,
var han trolig en firbeint!
Den hemmelige sporten som har gått i arv siden oldtidens Kina.
Prinsippet kan bare beskrives som utrolig.
Men målet for disse utallige ferdighetene har bare vært mennesker.
Mot tobente!
Kan jeg føre dette videre til år 4001?
Bare se. Se på den posisjonen.
En ukjent fremoverbøyd stilling. Startposisjonen til en løper.
Startposisjonen til en sumobryter. Det er ikke som dem.
Det er enda lavere enn dem. Det nærmeste er...
Det er dette. Angrepsposisjonen til et beist.
Det er en posisjon som bare fokuserer på fremdrift.
Han vil ikke gå tilbake eller hoppe unna.
Det er som om han sverger å gå fremover.
Da skal jeg svare ham. Jeg stikker ikke av.
Jeg viker ikke unna. Jeg trekker meg ikke.
Jeg vil bare angripe.
Våpenet er et symbol på kung-fu, Knuseneven.
Jeg knuser ham med dette. Jeg vil slå gjennom ham fra forsiden.
Da ble beistets kropp antent. Hele kroppen hans ble til en flamme.
Som da han beseiret T.rexen.
Som da han knuste neshornøglen. Som da han skremte bort brachiosaurusen.
Han bruker det mot de sterkeste fiendene, dagens største.
Og mot den utrolige kjemperen, Havkongen Retsu...
...frigjorde han den.
Det ugjennomtrengelige skjoldet mot det sterkeste spydet.
Denne dagen var spydet den åpenbare vinneren.
Han er så sterk.
Han fikk ikke brukt manøveren. Han tapte helt.
Han gråter igjen.
- Hei! - Hvorfor er du overrasket, Mr. Tokugawa?
Det som skjer nå, er helt naturlig.
- Det er tid for middag. - Sa du at det er tid for middag?
Tokugawa, planlegger du å bryte løftet til Pickle?
Vil du la Pickle spise ham?
Det var ikke meg! Det var du som sa at du ville la Pickle spise ham.
Din tåpe! Hva slags tåpe tar noe sånt på alvor?
Stopp, Pickle!
Skal du virkelig spise vennen din?
Du er det eneste han tenkte på om han var våken eller sov.
Vil du virkelig spise ham?
Hvordan kan du kalle deg menneske...
Spising er en form for avskjed.
En fordømt skjebne.
Appetitten var voldsom.
I stillheten var den primitive mannens hjerte i sorg.
Mat og liv. Liv og død.
De kan ikke skilles.
Beklager at jeg brøt løftet mitt.
Jeg løy for Pickle. "Taper jeg, blir jeg spist."
Var ikke det løftet jeg ga?
Men hvordan gikk det?
Bare en del av skulderen og benet mitt ble spist. Ikke noe mer.
Mente jeg overhodet alvor? Var jeg klar til å la ham spise meg?
Kanskje jeg trodde jeg ville overleve.
Jeg trodde ikke jeg ville bli spist. Var det ikke det jeg håpte på?
Så skamfullt!
Så det er sant.
Du ble bitt. Nei, du ble spist.
Jeg kunne ikke tro det da jeg hørte at du mistet deler av kroppen.
- Hvordan er skadene? - Problemfrie.
Hva? Umulig.
Spør du om jeg er sjokkert, sier jeg ja.
Spør du om det er ubeleilig, sier jeg ja.
En kampsport-utøver har tapt en kamp og mistet en funksjon.
Det er ingen skam i det.
Jeg er enig.
Det jeg skammer meg over er at jeg ikke ville ta konsekvensene.
Jeg latet som jeg hadde mot, når jeg ikke hadde det.
Tokugawa fortalte meg hva som skjedde.
Det er vanskelig å tro at du bedro noen.
Bedro jeg eller ikke?
Ingen andre enn jeg kan vite det.
"Med desperat besluttsomhet, forberedt på å dø og klar til å drepe."
Folk sier ofte sånt uten noen besluttsomhet.
Ord uten besluttsomhet, bør være usagt.
Jeg var sikker på at jeg var forberedt og advart,
men brøt mitt eget prinsipp.
Tokugawa, hva om jeg er maten hans?
Jeg tilbød meg selv før jeg visste hva jeg ville.
Jeg bør skamme meg.
Du gjorde deg til et våpen.
Det er livet du har levd, men nå har du mistet kroppsdel.
En fæl hendelse.
Det er ikke det manglende beinet som smerter deg, men din indre uro.
Den smerten, vær stolt av den.
Du er en enestående kampsport-utøver.
Du er en skatt for det flotte landet Folkerepublikken Kina.
Jeg slo opp meningen for ordet "Retsu" en gang.
Retsu.
Vill, intens og forlater aldri stien.
Det er nøyaktig den du er.
Talentet ditt er så fengende, at din verdi kan bli oversett.
Men den ligger i din utrolige sjel.
Takk skal du ha.
Takk.
Yujiro Hanma bruker av og til ordet "spis".
"Spis." Det er en metafor. Det er et eksempel, et uttrykk.
Det er ikke "vinn". Det er ikke "nederlag". Det er "spis"!
Spise? Fyren er helt utrolig!
KASHIMA DAIMYOJIN KATORI DAIMYOJIN
Jeg har aldri sett et "stålkutt" før.
Selv et sverd hadde ikke klart det.
SHINSHINKAI HOVEDKVARTER
- Sir! Noen vil snakke med deg i telefonen. - Ok.
Ro deg ned og forklar, ærede eldre.
Hva mener du med at Havkongen Retsu ble spist?
Pickle? Sier du at Havkongen Retsu tapte mot Pickle...
Det er ikke så enkelt!
- Er det ikke? - Han tapte ikke!
Du sier at han ikke tapte, men at han ble spist?
Det stemmer!
DOPPO
Så de to sloss?
Jeg skjønner, skulderen og beinet hans.
Jeg skjønner. Ok.
Sir!
- Sett deg. - Ja, sir.
Du tuller. Hvordan kunne Havkongen Retsu tape?
Nei, det er ikke helt sånn. Han tapte ikke.
Mat... Den store kjemperen ble maten hans.
- Den nedlatende jækelen... - Hvem er det?
Er det ikke åpenbart? Jeg snakker om den jævla apen!
Du skjønner ikke problemet, gjør du vel?
Pickle undervurderer oss ikke.
For å være presis, vi er ikke verdige til å bli undervurdert i hans øyne.
- Det er betydningen av å undervurdere! - Katsumi!
Man må gjøre seg fortjent til retten av å undervurderes.
Pickle undervurderer oss ikke, som vi ikke gjør mot fisk eller kjøtt.
Det er du som ikke forstår.
Jeg sier det igjen. Det er betydningen av å undervurdere!
Hva?
Katsumi.
SHINSHINKAI KARATENS METODE
Jeg skjønner.
Havkongen Retsu ble spist.
Nyhetene spredte seg som ild i tørt gress blant medlemmene av gjenforeningen.
Det var nok bedøvelse til å slå ut et stumpneshorn en hel natt,
men etter noen få timer...
Det er åpenbart at noe utrolig har skjedd.
Den eneste gangen døren har blitt ødelagt før...
...var da Yujiro Hanma gjorde det.
Han var en stor mann.
Takeshi Kenmochi, 21 år. Navnet høres sterkt ut, og det var han.
Karate.
Boksing.
Vektløfting.
Ingen kunne måle seg med ham uansett hvor han trente.
Så hvorfor går Kenmochi rundt hvor utelivet er?
Han ser etter noen å slåss mot.
Han ville ikke drepe, men ikke forlate dem uskadd heller.
Han håpet å finne en sånn lekekamerat i kveld.
INGEN URINERING
Farge, farge, lys, farge og brann.
Stjerner? Varme?
Folkemengder.
Mat.
Rette linjer, loddrett. Rette linjer, vannrette.
Himmel.
Bakke. Flat bakke. Rette linjer.
Hannen var forvirret. Han gjenkjente ikke en eneste ting.
Han var mer fortapt enn Urashima Taro.
I hans æra, spiste han bare det som angrep ham.
Kjemp. Vinn. Spis.
Han var stolt.
Men hva er han nå? Han bruker klærne som en forkledning.
Ellers overlever han ikke, det forstår han.
Han er to meter høy og veier over 130 kilo. Han er enorm.
Folk prøver ikke å angripe. De prøver ikke å se ham i øynene.
Han var sulten. Han hadde ikke spist siden tidligere.
En del av ham, bare noen få kilo. Han beundret ham.
Han brukte hver del av sin lille kropp. De små våpnene og den manglende styrken.
Han slåss uten å flykte selv om han var redd.
Herregud!
- I fronten... - Jøss!
Der er en kroppsformet bulk!
Går det bra? Herr...
- Han reiste seg! - Hvordan står han?
- Han lever! - Hei...
Hva?
Umulig!
KJØTT
Tekst: Lovise Kvalsund