SHINSHINKAI KARATENS VÄG
Det är därför ingen vill vara i närheten av dig.
Inte jag, inte Baki, inte ens din far.
Han har helt rätt.
Det är precis som Yujiro Hanma sa. Alla känner det.
Min far, Doppo Orochi, gjorde mig till ordförande på ett infall,
men jag är inte rätt för det.
Shinshinkai är den största karateklubben,
men jag har inte vad som krävs för att vara ordförande.
Jag har inte min fars historia, framgång eller karisma.
Jag ska slåss...
Jag ska slåss mot honom.
INKOMMANDE SAMTAL
Utan tvekan, sir.
Det var Pickle, baserat på utseende och storlek.
Nej, han kom undan.
Snacka om gudagåva. Vilken otrolig tur jag har.
SHINSHINKAI HUVUDKVARTER
Jag behöver inte förklara det här för er. Shinshinkai är inte ett gäng hobbyister.
Karatens Shinshinkai är en styrkans organisation.
Kaiou Retsu var en av våra lärare, och vi ska hämnas honom.
Det är enkelt.
Pickle är på fri fot. Polisen letar efter honom.
Det finns 43 000 poliser och 55 000 Shinshinkai-medlemmar i Tokyo.
Vi skaffar oss ett försprång.
Underrätta cheferna för de 220 filialerna i Tokyo.
Leta överallt.
- Det är allt! - Ja, sir!
Vi slåss inte om vi inte kan vinna,
men vinst eller förlust är inte en faktor här.
Det är dags att agera. Vi kan inte visa det på nåt annat sätt.
Det finns en miljon Shinshinkai-medlemmar.
Som ledare måste jag känna vikten av den siffran!
Schyst fysik, herrn.
Men du har säkert mycket uppdämt, om du fattar vad jag menar.
Okej, vi säger så. Bara 3 000 yen, varken mer eller mindre.
Okej, en kund på väg in.
Ledsen, kompis.
Han är med mig. Låt mig ta hand om honom.
Det märks att han inte är din vän.
- Jobbar du i samma bransch? - Nej, så är det inte.
- Vilket gäng tillhör du? - Jag tillhör inget gäng eller nåt sånt.
Låt mig ta hand om honom.
-Är du polis? - Nej, inte det heller.
Gör du narr av mig, va?
Ser man på.
Träningen är över. Vem väntar du på?
Varför svarar du inte?
Säg inte att du försöker stoppa mig, pappa.
Katsumi,
vad är det viktigaste för en kampsportsutövare?
Att överleva.
Man slåss bara mot dem man vet att man kan besegra.
Du kan inte vinna mot honom!
När du var ordförande
uppstod ibland dispyter under filialchefernas möten.
När det hände sa du alltid:
"Vi är alla karateutövare här, avgör det här med en match."
Ledsen att jag tvingade dig säga det först.
Är det nu tydligt vad våra avsikter är?
Vi är inte här för skojs skull, så låt oss ta hand om honom.
Det är bara en enda kund.
Om du insisterar, kör på. Han är er.
Jag står i din skuld. Nästa gång kommer vi som kunder.
Ja, sir!
Okej, Pickle. Vi går.
Hallå där.
Herr Hanayama...
God kväll, sir!
Han är tuff, va?
Hanayama, jag är Terada från Shinshinkai.
Lyssna på vad jag har att säga.
Jag ber om ursäkt om vi har förolämpat dig.
Du behöver inte be om ursäkt. Varför sticker ni inte bara?
Det är rätt obehagligt, att du hotar mig med en kniv.
Men jag hoppas att du förstår, det här är ordförande Katsumis önskan.
Det var förbryllande.
Han håller i knivbladet!
Han kramade med otrolig kraft.
Du kommer att skära dig, chefen!
Hans handling var i princip en attack.
Men det är uppenbart
att den här mannen älskar mig.
Förlåt mig!
Ingen skulle använda den rörelsen i en vanlig match,
särskilt inte mot sin egen far.
Jag är ledsen,
pappa.
Din jävel!
Han kommer undan.
Snälla, stanna ett tag till.
Du ska ingenstans.
Det börjar.
Det var 2000-talet. Platsen var Tokyo i Japan,
i ett nattlivsdistrikt fyllt med färgglada neonskyltar.
Men trots det såg den gamla krigarens sinne
nåt helt annat genom sina näthinnor.
Mannen som stod i hans väg, som var mindre än han...
Han har samma styrka som de värdiga rivalerna han en gång stred mot.
Han var inte större än de små dinosaurierna,
men när det gällde styrka...
Det har rått uppståndelse om en primitiv man och dinosaurier,
men sånt funkar inte här.
Det var inte konstigt.
Han var knuten till ett flertal sociala omständigheter:
plikt, vänlighet, skyldighet, löften...
Från logiken och visdomen ifrån hans nätverk av relationer
hade han fått en gudalik styrka som trotsade mänskligt förstånd.
Pickles rivaler var inget jämfört med den här mannens gudalika inre styrka.
- De stannade, otroligt! - De är jämnstarka!
Han hade väntat på att möta nån värdig att ta emot all hans styrka.
Det är över.
Förlåt att jag stoppade dig.
Du är sen,
Baki.
Tack för informationen, Hanayama.
Det är Baki Hanma!
-Är det han? - Han är här.
Fasen, vacker.
Jag visste det.
Helt enastående.
- Va? -"Vacker"?
"Enastående"?
Allt finslipat för ett enda syfte,
fråntaget allt överflödigt, är vackert.
Vare sig syftet är gott eller ont blir det mänskliga hjärtat betaget.
Den funktionella skönheten för att springa,
hoppa, fånga och jaga.
En kropp perfekt anpassad för att slåss.
I Bakis ögon kunde inget vara vackrare.
Skulle han sparka?
Slå?
Strypa?
Han hade bemästrat legendarisk kampkonst vi alla hört talas om.
Baki Hanma ansågs vara världens mäktigaste unge man,
så hur skulle han reagera?
Gruppen fajters,
medlemmarna i karatens Shinshinkai, såg andlöst på.
Förlåt.
Jag hade inte tänkt göra nåt när vi möttes.
När Tokugawa berättade att du hade rymt
bad jag Hanayama
informera mig om han hörde nåt.
Jag...
Jag ville bara träffa dig.
Jag ville verkligen träffa dig. Det ville jag verkligen.
Det var allt. Förlåt.
Så här?
Efter att ha sett kroppen fylld med oerhörd funktionell skönhet
visste han att den hade bemästrat den moderna kampsporten aikido.
Som om han möttes av koketteri från en kvinna han vördade
kunde pojken knappt bevara sin självbehärskning.
Sen nådde Hanma-blodet i hans ådror
plötsligt bristningsgränsen.
Jag... Jag är ledsen.
Jag är hemskt ledsen!
Vill du att jag följer med dig?
Och?
Han gick. Baki och Hanayama följde med.
Jaså?
- Jag förstår. - Förlåt, vi kunde inte stoppa dem.
Efter att ha knockat min far kom jag hit på gott humör,
bara för att upptäcka att han är borta, att han har gått.
Så den älskade flickan lämnade sin tölpaktiga pojkvän
och drog med sin smarta klasskamrat.
Jag är hemskt ledsen!
Men det är bra, eller hur?
Fundera på saken.
Den ursprungliga planen var att hämnas för mäster Retsu.
Det behöver inte vara jag som uppnår vårt mål.
Det är okej om det är Baki Hanma eller Kaoru Hanayama.
Vi känner alla likadant om mäster Retsus nederlag.
Det är okej om det inte är jag.
Det är väldigt generöst, men är du säker?
Shinshinkai samlades för att hämnas mäster Retsu.
Dessutom besegrades Terada av Pickle.
Vill du verkligen att nån annan ska ta itu med Pickle?
Vi har all anledning i världen att ta honom.
Istället för Baki eller Hanayama,
borde det inte vara du, mäster Katsumi, som hämnas?
Förlåt, sir.
- Jag har gått för långt. - Det är okej.
- Förresten, Sakimura. Jag har en fråga. - Ja, sir?
Tror du att jag kan besegra Pickle?
Jag vet inte om det är sant,
men han sägs vara T-rex naturliga fiende och den mäktigaste krigaren nånsin.
Tror du verkligen att jag, Katsumi Orochi,
en stor mästares hopplösa och bortskämda son,
kan besegra det monstret?
Förlåt.
Vi slåss inte om vi inte kan vinna,
men det var jag som sa att vinst eller förlust inte var en faktor här.
Allihop, jag ber er.
För mäster Retsu, för Shinshinkai,
hjälp mig!
Ja, sir!
Han kanske kan förändras.
Din jäkla idiot! Vart fasen tog du vägen?
Jag trodde inte att han skulle komma hit.
Så, vad vill du göra nu när du har tagit hit mig?
Är det inte uppenbart vad ni ska göra här? Du vet väl vad som händer här?
- Han vill slåss med dig, Baki! - Det var det jag trodde.
Du vill slåss, eller hur? Då måste jag tacka ja.
Är du säker på att du vill dra in den här naiva killen?
Nej, det är väl inte min ensak.
- Han verkar också vilja slåss. - Du räddade mig, Hanayama.
Jag var på väg att upprepa samma misstag som för fem år sen.
Jag gick in i ett territorium där oskyldiga människor levde i frid
och drog in dem i en kamp för sina liv.
- Jag orsakade bara problem. - Kära nån.
Jag började bara bli lite uttråkad.
Jag ville bara ha lite kul.
Men jag lät de känslorna ta över.
Jag höll på att göra nåt dumt.
Han dansar.
Han höjer näven ovanför huvudet.
Det är likadant.
Då som nu firas seger på samma sätt.
Det tog bara ett enda slag.
Vi kanske borde föra bort honom innan han blir uppäten.
Ett varv.
Gå ett varv runt dojon med de här.
Använd sen greppet för att härda nävarna och slå!
Ett slag skulle knocka en människa och, om man gör det rätt, även en tjur.
En tjur, va?
Det vore mycket lättare om jag mötte en tjur.
Men vad ska jag göra?
Jag är karateutövare, vad mer kan jag förlita mig på?
Retsu!
Min vän,
jag har hört ett konstigt rykte.
I matchen tidigare
led jag ett nederlag.
Jag hörde att Shinshinkai-medlemmarna försöker hämnas.
- Det var jag som krävde det. - Obegripligt!
Det är absurt att tro att du, som jag har tränat,
skulle kunna hämnas på nån jag inte hade en chans mot.
Du har helt rätt.
Vi försökte hämnas dig, vår överman i kampsportens värld.
Det är ren fräckhet.
Men jag vill hämnas.
Nu vet jag att den store fajtern Kaiou Retsus färdigheter
inte var nån match för honom.
Trots det...
Nej, på grund av det
vill jag möta honom med min karate.
Precis som jag trodde.
Du säger att du ska hämnas mig för att du står i min skuld,
men här kommer dina sanna känslor fram.
Hämnd är en slogan vi använder av bekvämlighet.
Om nån är stark vill vi slåss mot dem. Det är den sortens varelser vi är.
- Tror du att din karate kan besegra honom? - Jag vet inte.
Jag slåss om jag har en chans att vinna, annars inte.
Det här är inte en sån fajt.
Du har förändrats, Katsumi.
Tack.
Som du ser har jag förändrats i form,
men jag har mycket att lära dig.
Katsumi,
det finns 4 000 storartade år av kung-fu-historia.
Vill du fortsätta dess 4 001:a år?
Om man gick bakåt genom karatens historia skulle man komma till Songshan i Kina.
Den tog sig så småningom till Ryukyuöarna. Där gjorde den framsteg, formad av miljön.
År 1922
tog Gichin Funakoshi den till fastlandet för att bli vad den är idag.
Katsumi,
karate är fortfarande ung.
Det har bara gått 500 år sen den kom till Okinawa.
Idag, när alla blickar mot dess 501:a år,
är du den enda som är redo för det 4 001:a året.
Låt mig vara den som lär dig konsten.
Jag uppskattar din vilja att göra det.
Hur ung den än är, hur underutvecklad den än är,
vill jag att den når det 501:a året som den är.
Jag vill följa karatens väg.
Det kan bara vara karate.
- Jag la mig nästan i nåt jag inte borde. - Jag är ledsen.
Förresten, Katsumi, får jag hjälpa dig med det 501:a året?
Tja...
Nej, det får han inte göra.
Om han lägger sig i
blir vårt 501:a år och hans 4 001:a hoptrasslade.
Snälla, låt mig hjälpa till med ditt 501:a år.
Tja, det är väl okej.
Med glädje!
En union med kung-funs 4 001:a år.
Ja, det här var karatens 501:a år.
Ett revolutionerande spår kommer att trampas upp.
Han har verkligen förändrats.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson