BAKI HANMA
„Utrpěl ponižující porážku,
protože za Kvašákem přišel bez jakékoliv přípravy a vůle bojovat.
Je to sice můj syn, ale jeho bláhovost se mi protiví.“
Nemyslíš si, že jsi to přehnal?
Baki se přece snažil.
Na hlavu konglomerátu Tokugawa zníš dost senilně.
„Budu se snažit. Ze všech sil. Dám do toho všechno.“
Taková slůvka si opakujou břídilové.
V našem světě na ničem z toho nezáleží.
Jsi na světě moc dlouho a omíláš motta, co ses naučil v dávný minulosti.
Pokud budeš dál plácat nesmysly a chodit okolo horký kaše,
sám s tebou skoncuju, starouši.
Ale ne...
Omlouvám se.
Uvědomuješ si, jaké máme štěstí, starouši?
Cože?
Jednou se s tím divochem setkal.
To znamená, že mu to teď nedá spát.
Určitě má teď podobný kecy.
„Ten pitomec!“
Určitě mi to teď dlouho nedá spát.
Už jen tu jednu ránu jsem si pořádně užil.
Poznal jsem, co je zač...
jak je skvělý.
Stačila jedna rána a jsou z nás kámoši.
Dokážu ji překonat?
Tu úroveň...
Tu, na kterou jsem doposud nemohl dosáhnout...
S ním se mi to...
určitě povede!
SÍDLO ŠKOLY KARATE ŠINŠINKAI
Jsem si jistý, že se to dělá takhle.
Ten Nadzvukový úder.
To je ta jediná technika, kterou jsi mě kdy překvapil.
Soustředíš sílu v palcích na nohou a kotníky jí pak dodáš rychlost.
Další energii generuješ v kolenou,
potom v bocích a bedrech...
Pokračuješ páteří, rameny...
lokty, zápěstími...
a nakonec vystřelí tvoje pěst.
Kdysi jsem viděl, jak jsi tu techniku použil proti Hanajamovi.
Budu upřímný.
Běhal mi z toho mráz po zádech.
Vím, že jsem prohlásil tohle.
To, co umíte vy teď,
jsme překonali už před 2000 lety.
A nelhal jsem.
Pravdou ale je,
že já tyhle techniky zkoušel jen při tréninku.
V reálu jsem je nikdy nepoužil.
Díky svému studiu kung-fu tě porazil.
Po našem souboji mi ale došlo,
že jsme srovnatelně silní.
Myslím, že existuje jen jeden člověk,
který v dějinách kung-fu
ovládl tuhle techniku.
Podle mě bys na ní měl zapracovat
a ještě ji zrychlit.
Využij svůj přirozený talent!
Použili jsme nějakých 1400 sudů s chloroformem,
jehož páry váží o polovinu víc než vzduch.
Povedlo se nám ho zaskočit a napumpovat to tam,
takže jsme ho úspěšně uspali.
Podařilo se to jenom proto, že se sám rozhodl vrátit.
Musíme co nejdřív postavit zařízení, odkud neuteče.
A nesmíme zapomínat,
jaké jsme měli štěstí, že jsme objevili tak cenný exemplář.
Neseme za něj zodpovědnost.
My jsme ho našli a my se o něj musíme postarat.
Nepochybuju o tom, jak je důležitý pro výzkum,
ale není to přece žádný pokusný králík.
Je to člověk s nějakou osobností.
Nevím, jestli bychom s ním měli zacházet jako se vzorkem.
Takže ho máme nechat bojovat?
To se mi snažíte říct?
Nemusíme ho nikde zamykat.
Cože?
On odsud nechce odejít.
Potom, co odkopl Bakiho,
se odsud ani nehnul, i když trvalo několik hodin,
než jsme ho tím chloroformem uspali.
Má dost síly na to, aby prorazil ocelové dveře,
ale stejně tu z vlastní vůle zůstal.
Došlo mu, že se nachází v jakési oáze.
Dokud tu zůstane, vždycky se mu dostane jídla i společnosti.
Ručím vám za to,
že se odsud ani po probuzení nehne.
Klidně ty stráže odvolejte. Vážně neuteče.
Souhlasím.
Hele!
Jenom zívá.
Něco podle všeho hledá.
Jídlo nebo někoho, s kým by si pohrál.
To je absurdní!
Kvašáku!
Vydrž. Za chvilku tu budeš mít jídlo i společníka.
Klidně si ještě zdřímni.
Vážně si myslíte, že vám rozumí?
Co to?
Přesně to jsem čekal.
Já taky.
Předtím jsem v ruce neschoval jedinou stránku.
Teď mi z ní ale nevyčnívá ani kousek.
Příště dám průchod
veškerý svojí síle.
Až se zase utkám s Kvašákem.
To je ono!
Vidíte tu linku?
To je tlaková vlna.
Může ji vytvořit kulka, tryskáč nebo třeba nějaký výbuch.
Cokoliv, co překročí rychlost zvuku.
Takovou rychlost umožňuje jen střelný prach a letadlové trysky.
Existuje ale i jedna věc, která jí dosáhne pouhou lidskou silou.
Tahle.
Bič.
Když s tím koženým lanem umíte správně zacházet,
jeho špička může překročit rychlost zvuku.
Ty jo, to byla paráda!
Akorát jsi tím bičem máchl.
Nic jsi netrefil.
Udělalo to ale pěknou ránu.
Vážně jsi překročil rychlost zvuku.
Tady to je vidět!
No teda, to jste zachytil skvěle.
Vysokorychlostní kamera natočila špičku toho biče.
Ten kruh, který se rozšíří, když překročí rychlost zvuku,
je ta tlaková vlna.
Pokud začnu od palců na nohou
a využiju všech deset kloubů,
dokážu rychlost zvuku překročit sám.
Ta je 1225 kilometrů za hodinu.
Proto musím každým kloubem pohnout rychlostí přesahující 100 km/h.
To je nemožné.
Přesně tak. Potřeboval bys více kloubů.
Máte pravdu. Jak toho teda můžeme dosáhnout?
Musíš do toho zapojit i páteř.
Přesně tak.
Tu tvoří 31 meziobratlových kloubů.
A 17 z nich může díky své funkci zrychlit současně.
To je celkem 27 pohyblivých částí.
A tak už rychlost zvuku překročím!
Vážně to na něj bude stačit, mistře?
Prorazím tak tu šílenou svalovou hmotu toho nadčlověka?
Jste si jistý, že jeho obvyklí soupeři nebyli ještě silnější?
Jasně, že to nebude stačit.
To jsem si myslel.
Kacumi, tahle technika má větší potenciál, než se zdá.
Tvoje pěst může být ještě těžší a rychlejší.
Když zapojím tenhle a tenhle kloub.
A taky tenhle.
Můžu ten pohyb ještě zrychlit, když bleskově vymrštím
první až třetí prstní kloub.
Pokud to nebude stačit a budu potřebovat kromě rychlosti i váhu, pak zapojím tohle.
Ne, nemluvím o tom, že začnu přemýšlet.
Hlava je tou nejtěžší částí lidského těla.
Můžu využít její váhy
a provést ještě ničivější výpad.
Tak můžu mít k dispozici tu nejdokonalejší zbraň v dějinách karate.
Konečně jsem pochopil, proč ti říkali Smrtonosná zbraň.
Kdysi jeden Japonec cestoval do Číny.
Tam se utkal s mnoha lidmi, kteří se učili bojová umění.
Pokaždé se mu ale povedlo zvítězit.
Byl to Doppo Oroči.
Jakmile se vrátil do Japonska, vykoupil jistého chlapce z cirkusu.
Bál se ho, protože měl větší talent než on.
A tak se radši plácl přes kapsu a udělal z něj svého spojence.
Táta je vážně příšernej.
Tohle si o tobě vypráví v mojí zemi.
Když tě teď ale vidím,
začíná mi docházet, že to není jen snůška lží.
Je to pravda. Až na to o tom cirkusu.
Kdyby byl Doppo Oroči takovej měkota,
měl bych o dost jednodušší život.
Ty ses to vážně naučil.
Dokázal jsi do toho typického výpadu karate
zapojit nejtěžší část lidského těla,
tedy hlavu.
Dalo by se to přirovnat k útoku šavlí s vahou sekery.
Získal jsi zbraň, která na světě nemá obdoby.
A ty jí udeříš nadzvukovou rychlostí.
Co to?
Cože?
Mistře Kaku!
Kdy jste přiletěl?
Měl jste se mi ozvat.
Vyzvedl bych vás na letišti.
Nečekal jsem, že dorazíte tak rychle.
To je...
Tohle je mořský císař Kaku.
Ví toho o kung-fu víc než kdokoliv jiný.
Je mu už 146 let.
Sto...
Je to ten největší mistr kung-fu,
a to nemluvím o jeho dávných úspěších, ale o jeho současných dovednostech.
Pane!
Slyšel jsem, že Japonci jsou skromní lidé,
ale tohle předčilo všechna moje očekávání.
Buch!
Nazvat takovou techniku „dokonalou“ podle mě značí nedostatek ambicí.
Vy jste nás sledoval, mistře?
Přesně tak. Celou dobu.
Slyšel jsem všechno, co jste říkali.
Mistře...
Co by pro vás tedy bylo... Aha!
Co myslíte? Vážně existuje něco dokonalého?
Ale ano. Tohle.
To je to, co jste chtěl?
Přesně tak. A teď mě pozorně sledujte.
Předvedu vám
dokonalou techniku.
To bylo fakt boží...
A do toho jsem nezapojil jen pouhých 27 kloubů.
Pokud chcete zrychlit nějaký pohyb, můžete jich využít o hodně víc.
Sto, tisíc, kolik vás jen napadne.
Poslouchej...
Zapomeň na nějakých 27 kloubů.
Mně stačí ty od ramene po konečky prstů.
Není jich hodně, ale stejně jsem překročil rychlost zvuku.
Úžasné, že?
Ve skutečnosti jsem těch kloubů využil jenom pár.
Pravda je ale někde úplně jinde.
Nejde o to, jaká je stavba mojí paže,
ale jak jsi ji představuju. A představivost nezná hranic.
Teď už mi rozumíš, pane samuraji?
Představivost nezná hranic.
Imaginární...
klouby.
Musím zvýšit...
jejich počet.
Ve svojí mysli.
Skutečnost vypadá takhle.
Takže si mám představovat tohle? Nebo tohle?
Ne. To je absurdní.
Jak mám něčemu takovému uvěřit?
Představivost přece nemůže zvítězit nad realitou.
To vejce...
Proč má skořápku?
To není třeba vysvětlovat.
Aby chránila ten křehký vnitřek.
No jo, proto po ní vejce toužilo. Teď jsem na to kápl.
Stačí si představit strom s korunou vysoko nad zemí.
„Chci ochutnat jeho listy,“
řekla si žirafa, a tak začala natahovat krk.
A slon zase chobot.
Přesně tak. Šlo jim o přežití.
Zebra má pruhy.
Tygr taky.
Levharti zase skvrny.
Hmyz klame vzhledem.
Ptáci mají křídla. A kobry jed.
Každá z těch věcí slouží k přežití.
Všechna tato zvířata o něj zuřivě bojovala.
A díky tomu dosáhla úžasných evolučních změn.
Ve srovnání s tím
vyžaduje přizpůsobení těla k boji
jen drobné modifikace.
Úplně nepatrný evoluční posun.
To zvládnu.
Představím si svoji paži takhle. Teda takhle. Ne!
Takhle!
To je ono!
HÓRAI
Jen se napijte.
Moc si vážím toho, že jste sem takhle přispěchal
jen kvůli mému pošetilému synovi.
Pošetilému synovi?
Co to povídáte?
Recu.
Slyšel jsem, že si toho kluka kdysi porazil jednou ranou.
Bohužel je to pravda.
Přesto se mi tomu jen těžko věří.
To už je dávno.
Kacumi se od té doby změnil.
Jak by souboj mezi vámi dopadl teď?
Těžko říct. Teď by nejspíš...
Pokud takový génius, jako je mořský král Recu, uznává jeho schopnosti,
musela příroda Kacumimu Oročimu nadělit vážně obrovský talent.
To já nevyvracím.
Nedávno jsem mu předvedl nový úder.
Vsadím se, že už si ho osvojil.
Troufl bych si i říct,
že už se mu ho povedlo...
o hodně zdokonalit.
Dokázal jsem to. Teď už si tím jsem jistý.
Jsem připravený.
Tenhle postoj je nezbytný k tomu, aby ten úder vyšel co nejlíp.
Každá část mého těla
musí být naprosto uvolněná.
Jako by se mohlo kdykoliv roztéct.
Připraveno chopit se příležitosti.
Musím zavrhnout myšlenku, že je moje pěst zbraní.
Nesmím ji ani svírat, ani úplně rozevřít.
Jako je drží děti na samém počátku svého života,
když se jim poprvé vyvinou ruce.
Svoje klouby si představuju...
takto.
Sám už se třesu nadšením.
A to ten úder jenom trénuju v prázdné místnosti.
Celý se třesu, i když provádím úplně obyčejný pohyb.
Myslím na to, co jsem pocítil...
Na to, aby se nepohnulo nic kromě mojí paže.
Udeřím celým tělem. Dám do toho všechnu svoji sílu.
- Co to? - Ty jo!
- Cože? - No teda!
Pane řediteli...
Víš co, Terado? Je to fakt skvělý pocit,
když se naučíš jednu specifickou věc.
A co jste se to proboha naučil?
Novou ničivou techniku.
A vy už ji teda zvládáte?
Netlačte se dopředu!
Dalo by se to tak říct.
Vážně jsem si ji osvojil?
Byl to zvláštní pocit.
Nikdy by mě nenapadlo, že to bude působit takhle.
Co to?
Rumino, slyšel jsi to?
Ne, co? Nějaký zvuk? Nebo hlas?
To je fuk.
S kým že se to máš utkat?
Už se tu brzo objeví.
Asi vím, co to bylo. Musím si pohnout.
Ty budeš bojovat se Strydumem?
Zdravím.
Nikoho tady nevidím.
S kým se máš v plánu utkat?
Co to?
Za okamžik se tu objeví.
Už vím, co dělá. Představuje si svýho soupeře.
Radši oba trochu couvněte.
V tu chvíli znal podobu svého protivníka...
Cože? To je obr!
...jenom sám Baki.
Překlad titulků: Veronika Kursová