BAKI HANMA
"Han led et patetisk nederlag
fordi han dro for å finne Pickle uten ønske om å slåss eller en hensikt.
Selv om han er sønnen min, blir jeg kvalm av hvor uklok han var."
Går du ikke litt for langt nå? Baki gjorde så godt han kunne.
Har lederen for Tokugawa konglomerat blitt senil?
"Jeg skal prøve, gjøre mitt beste og mitt ytterste."
Det er sånn en taper snakker.
Det fins en verden hvor det ikke betyr noe.
Du spyr ut ting du lærte for lenge siden i ditt lange liv.
Er du unnvikende med meg igjen, er det over for deg, bestefar.
Jeg...
Beklager.
Bestefar, vi er så heldige.
- Hva? - Faktumet er at han har møtt villmannen.
Den jækelen, jeg vedder på at han ikke får sove lenge.
Jeg vedder på at han sier det.
"Den pokkers tåpen!"
Jeg vil ikke få sove på en stund.
Bare den ene tingen ga meg mye å nyte.
Jeg kan se hva han er og hvor god han er.
Vi ble venner etter det ene slaget.
Kan jeg overgå det?
Det nivået...
Nivået jeg visste jeg aldri kunne oppnå sånn jeg er nå.
Men jeg kan overgå det med ham!
SHINSHINKAI HOVEDKVARTER
Jeg tror det ble gjort sånn, det såkalte "machslaget".
Det er din eneste manøver som har overrasket meg.
Kraften fra stortærne genereres to steder og akselereres av anklene.
Det akselereres videre av knærne, og av hoftene og korsryggen.
Den akselereres av ryggraden og skuldrene.
Etterfulgt av albuene, og så håndleddene.
Så neven din.
Jeg så deg bruke manøveren da du slåss mot Hanayama.
Jeg skal være ærlig, det ga meg frysninger. Dette sa jeg da:
"Vi gikk forbi punktet du er på for 2000 år siden."
Det var ikke en løgn. Men sannheten er
at jeg har bare gjort det på trening. Jeg har aldri brukt det på ekte.
Jeg oppnådde seier med sporten jeg utviklet.
Men det er åpenbart at vår styrke er lik etter den kampen.
I kung-fus lange historie,
tror jeg det bare er én som har mestret manøveren.
Katsumi, du bør finpusse manøveren og gjøre den enda raskere!
Legg den i hendene på din naturlige gave!
Det er 140 dusin fat kloroform,
som er 1,5 ganger tyngre enn luft.
Vi overrasket ham og helte ut væsken, det fikk ham til å sovne.
Dette var bare mulig fordi han kom hjem på egen hånd.
Det er viktig å bygge en bygning som kan holde ham.
Vi må ikke glemme hvor heldige vi var som fant dette mirakuløse eksemplaret.
Vi har et ansvar. Han er vårt ansvar siden vi fant ham.
Det er ingen tvil om at han er et eksemplarisk eksemplar.
Men han er ingen prøvekanin. Han er et menneske med en personlighet.
Han burde kanskje ikke behandles som en forskningsgjenstand.
"Så vi bør få ham til å slåss." Er det det du sier?
- Det er ikke nødvendig å låse Pickle inne. - Hva?
Han drar ikke herfra.
Etter at han sparket Baki,
i de få timene før han ble neddopet av kloroformen,
gjorde han ingenting for å dra.
Selv om han har styrken til å bryte ned en ståldør,
ble han værende av egen fri vilje.
Han innser nå at dette er en oase.
Så lenge han blir her, vil han aldri gå tom for mat eller ledsagere.
Jeg kan sverge på det. Han vil ikke prøve å rømme når han våkner.
- Vaktene er unødvendige, han rømmer ikke. - Jeg er enig.
Hei.
Han gjesper.
- Han ser etter mat eller noen å leke med. - Det er latterlig!
Pickle!
Bare vent litt til på mat eller en venn.
Du kan legge deg og sove igjen.
Tror du virkelig at han forstår deg?
Hva?
- Det var som jeg forventet. - Jeg er enig.
Jeg klarte ikke å gjemme én side fra en avis før.
Men nå kan jeg gjemme det helt i neven.
Neste gang slipper jeg kraften løs med alt jeg har.
På Pickle selvsagt.
Der er den!
Der er den, den linja. Det er sjokkbølgen.
Det er bølgen fra en kule, et jetfly eller en krutteksplosjon.
Det er nok over lydens hastighet.
Bare krutt eller jetmotorer kan oppnå den hastigheten.
Men ett verktøy kan oppnå den farta med bare menneskekraft.
Denne.
En pisk.
Hvis du bruker skinntauet helt riktig,
kan tuppen gå over lydens hastighet.
- Supert! - Du slo den bare i lufta.
Den traff ikke noe.
Det var likevel et øredøvende brak. Lyden signaliserer supersonisk hastighet.
Dette! Jeg er overrasket over at de filmet dette.
Et høyhastighetskamera fanget tuppen av pisken.
Lydbølgen er sirkelen som tar form når den bryter lydens hastighet.
Det begynner i stortærne.
Ved å bruke alle ti ledd, kan du gå forbi lydens hastigheten.
Lydens hastighet er 1 225 km/t.
Derfor må hvert ledd vri seg raskere enn 100 km/t.
Det er umulig.
- Ja. Det er for få ledd. - Det er det. Så hvordan kan vi oppnå det?
Med ryggsøylen. Ryggraden.
Det stemmer, ryggraden består av 31 ledd.
På grunn av deres funksjon, kan 17 akselerere samtidig.
Det er 27 punkt i bevegelse. Lydens hastighet kan brytes!
Men mester Retsu, vil dette være nok?
Kan det gjennombore superhannens tykke muskelvev?
Tror du virkelig at hans rivaler ikke var sterkere enn dette?
Det vil ikke være nok.
Tenkte meg det.
Katsumi, denne manøveren har enda større potensial.
Det er mulig å legge enda mer fart og vekt i neven.
Herfra. Og herfra.
Og her.
Du får mer fart ved å dytte med den første og gjennom de tredje leddene i fingrene.
Hvis det ikke er nok, og du vil legge vekt på den høye farten, så bruk denne.
Bruke sinnet ditt? Nei, ikke det.
Den tyngste delen av kroppen, hodet.
Ved å utnytte det fullstendig, kan vekten brukes i en spyd- nukite.
Det mest perfekte våpenet i karate. Det er mulig å oppnå.
Nå forstår jeg hvorfor du ble kalt "Dødelig våpen".
En gang reiste en japansk mann til Kina.
Han kjempet mange kamper mot mange kampsportutøvere.
Han vant hver gang.
Det var Doppo Orochi.
Da Doppo kom tilbake til Japan, kjøpte han et barn fra sirkuset.
Han var skremt av evnene som overgikk hans.
Doppo betalte en stor sum og gjorde gutten til sin allierte.
- Faren min er fæl. - Det er et lignende eventyr i mitt land.
Men når jeg ser på deg nå, ser jeg at det ikke bare er løgn.
Det er sant frem til delen om sirkuset.
Jeg hadde hatt et lett liv om faren min, Doppo Orochi, var så bløthjertet.
Du har oppnådd det.
På nukite, som er unikt for karate,
har du lagt til den tyngste kroppsdelen, hodet.
Med andre ord, det er som en sabel med vekten av en øks.
Du har oppnådd ett uoppnåelig våpen.
Du vil hugge i supersonisk fart.
Hva?
Mester Kaku! Når ankom du Japan?
Jeg hadde møtt deg på flyplassen om du hadde kontaktet meg.
Jeg trodde ikke du ville komme så fort.
Dette er Havkongen Kaku. Dette er hovedmannen innen kong-fu.
- Han er 146 år gammel. - Hundre...
Det er ikke basert på tidligere karriere, men på evner. Han er nåværende mester.
Sir!
Jeg hørte at japanerne var et ydmykt folk,
men de er mer ydmyke enn forventet.
Pang!
Det viser meg at du er lite grådig når du bare kaller manøveren "perfekt".
Så du på, mester?
Jeg har sett på hele tiden. Jeg hørte alt dere sa òg.
Mester.
Så hva er det du...
Er det virkelig noe som er "perfekt" i denne verden?
Ja, det er det.
- Er det dette du vil ha? - Ja. Følg nøye med.
Dette er den perfekte manøveren.
Fy søren, det er kult. Det er ikke bare 27 ledd til sammen.
Vil du akselerere, kan du legge til talløse ledd.
Hundre eller tusen. Hva enn du vil.
Hør her, glem 27 ledd, alt jeg trenger er de fra skulderen til fingertuppene.
Det er få ledd, men jeg oppnådde supersonisk hastighet.
Er det ikke fantastisk?
Jeg har bare brukt noen få ledd.
Men sannheten er ganske annerledes.
Uansett hvordan strukturen er,
endrer jeg det i hodet. Fantasien har ingen grenser.
Forstår du, japanske samurai?
Fantasien har ingen grenser.
Ledd
som ikke fins
øker...
...leddenes...
Se det for deg. Selve strukturen er sånn.
Så kanskje sånn? Eller kanskje sånn?
Nei, det er latterlig. Hvordan skal jeg tro på det?
Fantasien kan ikke overvinne virkeligheten.
Egget... Hvorfor er egget en kropp omgitt av et skall?
Det sier seg selv. For å beskytte den skrøpelige kroppen.
Jeg har det, den ønsket et sterkt skall. Nemlig!
For eksempel bladene som vokser langt over hodet.
"Jeg vil spise bladene." Sjiraffen strakk halsen ved å ønske det.
Elefanten strakk snabelen. Det stemmer, de gjorde det for å overleve!
Stripene på sebraen og på tigeren. Flekkene på leoparden.
Insektenes etterligning. Fuglens vinger. Kobraens gift.
Alle er for deres overlevelse.
Dyrene var målbevisste for livet.
Så de oppnådde utrolige endringer i evolusjonen.
Sammenlignet med det de oppnådde, er kroppslige endringer for kamp...
De er så beskjedne. Evolusjonen er så liten.
Det er mulig.
Sånn. Nei! Sånn. Nei!
Sånn!
Det er sånn!
HOURAI
Vær så god.
Jeg er takknemlig for at du skyndet deg for min tåpelige sønn, Katsumi.
Tåpelig sønn?
Overhodet ikke.
Retsu.
Jeg hørte du beseiret gutten med ett slag.
Det er dessverre sant.
Men det er vanskelig å tro.
Det var lenge siden. Katsumi er en annen mann nå.
Hvordan hadde det endt nå?
Jeg er ikke sikker. Nå...
Om geniet og mesterkjemperen Havkongen Retsu sier han har evner,
må det naturlige geniet Katsumi Orochi være svært mektig.
Jeg er ikke uenig.
Det nye slaget jeg lærte ham forleden,
har han nok mestret allerede. Nå...
...vil han faktisk ha kommet mye lenger.
Det er dette, jeg kan føle det nå. Forberedelsene er ferdige.
Denne stillingen er nødvendig for å slå det beste slaget.
Jeg må være myk som grøt i hvert hjørne av kroppen.
Myk som grøt og forberedt på muligheten.
Jeg må avvise at neven min overhodet er et våpen.
Den skal ikke være knyttet eller åpen.
Den halvåpne posisjonen fra starten av livet
da hendene først ble formet.
Og mitt bilde av leddene...
...er sånn.
Selv jeg skjelver. Jeg skal slå et slag ut i lufta.
Men jeg skjelver før jeg gjør en så vanlig manøver i dojoen.
Følelsen jeg hadde i hånda... Bildet av å bare bevege det etter skuldra...
Med hele kroppen. Med all min makt.
Hva?
Formann...
Hei, Terada. Det er ganske fantastisk når du mestrer selv bare én ting.
Hva pokker mestret du nå?
- En utrolig manøver. En ny en. - Og du har mestret den?
Hei, slutt å dytte!
Ja, det kan man si.
Har jeg mestret den? Den følelsen er ganske mystisk.
Jeg hadde aldri trodd det ville føles sånn.
- Hva? - Rumina, hørte du det?
- Nei. Var det en lyd? Eller en stemme? - Nei, glem det.
- Så hvem skal du slåss mot? - De kommer snart.
Det var nok det. Jeg må skynde meg nå.
- Skal du slåss mot Strydum? - Hallo.
Jeg ser ingen her. Hvem skal du slåss mot?
Hva?
De kommer nå.
Jeg vet hva det er. Han ser det for seg.
Dere to, hold avstand.
På dette tidspunktet var det bare Baki...
Hva? Den er gigantisk!
...som visste hvem det var.
Tekst: Lovise Kvalsund