"Han led ett patetiskt nederlag
för att han letade upp Pickle oförberedd att slåss och utan syfte.
Även om han är min son är jag äcklad av hans oförsiktighet."
Nu går du väl lite långt?
Baki gjorde vad han kunde.
Har chefen för Tokugawa-konglomeratet blivit senil?
"Jag ska försöka."
"Jag ska göra mitt bästa."
"Jag ska göra mitt yttersta."
Det är en förlorares ord.
Det finns en värld där inget av det spelar roll.
Du spottar ur dig saker du lärde dig för längesen.
Om du nånsin försöker vara undvikande med mig igen,
är det slutet för dig, gamling.
Jag...
Jag är ledsen.
Vilken tur vi har.
Han har mött den där vilden.
Den jäveln kommer säkert inte att kunna sova på länge.
Han säger säkert så.
"Den jäkla idioten."
Jag kommer inte att kunna sova på ett tag.
Bara det gav mig mycket att njuta av.
Jag vet vad han är, hur bra han är...
Med den enda träffen är vi polare.
Kan jag överträffa den?
Den nivån...
Den nivån jag visste att jag aldrig skulle kunna nå som jag är nu.
Men med honom
kan jag överträffa den!
SHINSHINKAI HUVUDKVARTER
Jag tror att det utfördes så här, det så kallade mach-slaget.
Det är den enda rörelse du har gjort som har överraskat mig.
Kraften som genereras av stortårna accelereras av fotlederna.
Den accelereras ytterligare av knäna,
höfterna och ländryggen,
ryggraden
och sen axlarna.
Följt av armbågarna och handlederna.
Och sen näven.
Jag såg dig använda rörelsen när du fajtades mot Hanayama.
Jag ska vara ärlig.
Jag fick kalla kårar.
Så här sa jag då:
Vi överträffade nivån du befinner dig på
för 2 000 år sen!
Det var ingen lögn.
Men sanningen är
att jag bara har utfört den under träning,
aldrig i verkliga livet.
Jag segrade med kampkonsten jag har förfinat.
Men efter den matchen är det uppenbart att vår styrka är på samma nivå.
I kung-funs långa historia
finns det bara en som har bemästrat den här rörelsen.
Katsumi,
du borde finslipa rörelsen
och göra den ännu snabbare.
Lägg den i händerna på din naturliga fallenhet!
Det är 140 dussin tunnor kloroform,
vilket är 1,5 gånger luftens vikt.
Vi överraskade honom och hällde i vätskan, vilket fick honom att somna.
Det vara bara möjligt eftersom han återvände hit på egen hand.
Vi måste bygga en anläggning där han kan hållas kvar.
Vi får inte glömma
vilken tur vi hade som stötte på det otroliga exemplaret Pickle.
Vi har ett ansvar.
Eftersom vi hittade honom är han vårt ansvar.
Han är utan tvekan ett högkvalitativt forskningsexemplar,
men han är ingen försökskanin. Han är en människa med en personlighet.
Jag vet inte om vi borde behandla honom som om han vore ett forskningsprov.
Så vi borde låta honom slåss, är det vad du menar?
Vi behöver ingen anläggning för att låsa in Pickle.
Han kommer inte att gå härifrån.
Efter att ha sparkat Baki,
under timmarna innan han sövdes med kloroformen,
gjorde han ingen ansats att gå härifrån.
Trots att han har styrkan att slå in en ståldörr
stannade han här av egen vilja.
Han inser nu att det här är en oas.
Så länge han stannar här har han alltid mat och kamrater.
Jag svär på det.
När Pickle vaknar kommer han inte att försöka fly.
Vakterna behövs inte. Han kommer inte att dra.
Jag håller med.
Hörni.
Han gäspar.
Han letar
efter mat eller nån att leka med.
Det är löjligt!
Pickle!
Du får vänta på mat och en vän ett tag till!
- Du kan somna om! - Tror du verkligen att han förstår dig?
- Det är ungefär vad jag förväntade mig. - Samma här.
Förr kunde jag inte gömma en tidningssida i näven.
Nu kan jag gömma hela tidningen.
Nästa gång ska jag frigöra den här kraften
med allt jag har.
Mot Pickle, förstås.
Där har vi den.
Där har vi den, linjen. Det är chockvågen.
Det är vågen från en kula, ett jetflygplan eller en krutexplosion.
Det visar att mach-hastighet har överskridits.
Bara krut eller jetmotorer kan uppnå överljudshastighet.
Men det finns ett redskap som kan uppnå den hastigheten med endast mänsklig kraft.
Den här.
En piska.
Om man använder det här läderrepet rätt
kan spetsen överskrida mach-hastighet.
- Grymt! - Du viftade bara med den i luften.
Den träffade inget.
Men det var en öronbedövande snärt.
Ljudet signalerar överljudshastighet.
Det här...
Jag är förvånad över att de filmade det här.
En höghastighetskamera fångade piskspetsen.
Den vidgande cirkeln den skapar när den överskrider mach-hastighet
är chockvågen.
Om man börjar i stortårna, genom att använda alla tio leder,
kan man överskrida mach-hastighet.
Mach-hastighet är 1 225 km/tim.
Därför måste varje led vridas i över 100 km/tim.
Det är omöjligt.
Ja. Det finns för få leder.
Ja, det finns för få. Så hur kan vi uppnå den?
- Med ryggraden. - Det stämmer.
Ryggraden består av 31 benleder.
Av dem, på grund av deras funktion, kan 17 accelerera samtidigt.
Det är totalt 27 rörelsepunkter.
Mach-hastighet kan överskridas!
Men mäster Retsu, kommer det att räcka?
Tror du att den kan tränga igenom den där superhanens tjocka muskelvävnad?
Tror du inte att hans rivaler var starkare än så här?
Det kommer naturligtvis inte att räcka.
Det var det jag trodde.
Katsumi,
den här rörelsen har ännu större potential.
Det finns utrymme för att ge näven ännu mer hastighet och styrka.
Härifrån.
Och härifrån.
Man kan producera ännu mer hastighet genom att stöta med näven
genom fingrarnas tredje leder.
Om du vill tillägga styrka till hastigheten, använd det här.
Sinnet? Nej, inte det.
Den tyngsta delen av människokroppen: huvudet.
Genom att nyttja det
kan huvudets vikt tilläggas till en genomträngande nukite.
Det är det mest perfekta vapnet i karatens historia.
Det kan uppnås.
Nu förstår jag varför du kallades "dödligt vapen".
En gång reste en viss japan till Kina.
Han utkämpade ett flertal matcher mot många kampsportsutövare
och segrade varje gång.
Det var Doppo Orochi.
När Doppo återvände till Japan köpte han ett barn från cirkusen.
Doppo kände sig hotad av skickligheten som överträffade sin egen
så han betalade en stor summa och gjorde pojken till sin allierade.
Min pappa är hemsk.
Det finns en sån saga i mitt eget land.
Men när jag tittar på dig nu ser jag att den inte är helt osann.
Den är sann, fram till delen med cirkusen.
Om min pappa var så mjuk skulle jag ha levt ett enkelt liv.
Du har uppnått den.
På bladet unikt för karate, känt som nukite,
har du lagt till huvudet, den tyngsta delen av människokroppen.
Det är som en sabel med en yxas vikt. Du har uppnått ett ouppnåeligt vapen.
Du kommer att attackera med vapnet i överljudshastighet.
Va?
Mäster Kaku! När kom du till Japan?
Om du hade kontaktat mig skulle jag ha mött dig på flygplatsen.
Jag trodde inte du skulle komma så snabbt.
Det här är Kaiou Kaku. När det gäller kung-fu är han rätt man.
Han är 146 år gammal.
Hundra...
Inte baserat på hans tidigare karriär, utan på hans skicklighet,
är han den regerande kung-fu-mästaren.
Sir!
Jag hörde att japanerna var ett ödmjukt folk,
men de är mycket mer ödmjuka än väntat.
Att stämpla den rörelsen "perfekt" verkar tyda på en brist på girighet.
- Tittade du, mästare? - Jag tittade hela tiden.
Och jag hörde allt ni sa.
Mästare...
Så vad är det...?
Finns det verkligen nåt som är perfekt i den här världen?
Ja, det finns det.
-Är det här vad du vill ha? - Ja. Titta noga.
Det här är en perfekt rörelse.
Fasen så coolt.
Det är inte bara totalt 27 leder.
Om man vill accelerera en rörelse kan ett obegränsat antal leder tilläggas.
Hundra, tusen, vilken siffra som helst.
Hör på.
Glöm 27 leder. Jag behöver dem från min axel till mina fingertoppar.
Det är bara några få leder, men jag uppnådde överljudshastighet.
Fantastiskt, va?
I verkligheten har jag bara använt några få leder,
men sanningen är en annan.
Oavsett dess verkliga struktur föreställer jag mig den på annat sätt.
Fantasin har inga gränser.
Förstår du, japanska samuraj?
Fantasin har inga gränser.
Leder...
...som inte existerar.
Öka...
...antalet leder.
Föreställ dig.
Den faktiska strukturen ser ut så här.
Så kanske så här?
Eller kanske så här?
Nej.
Det är löjligt.
Hur ska jag kunna tro det? Fantasin kan inte övervinna verkligheten.
Ägget.
Varför är ägget en kropp omgiven av ett skal?
Det säger sig självt. För att skydda den bräckliga kroppen.
Där har vi det. Det önskade sig ett starkt skal. Ja.
Löven som växer långt ovanför huvudet. "Jag vill äta de löven."
Genom att önska det förlängde giraffen sin hals
och elefanten sin snabel.
Det stämmer. De gjorde det för att överleva.
Ränderna på zebran.
Ränderna på tigern.
Fläckarna på leoparden.
Insekternas mimikry.
Fåglarnas vingar.
Kobrans gift.
Det är allt för deras överlevnad.
Det var djurens livskraft.
Tack vare den uppnådde de otroliga evolutionära förändringar.
Jämfört med vad de åstadkom är kroppsmodifieringarna för strid...
De är så blygsamma.
Det är en så anspråkslös utveckling.
Det kan göras.
Så här. Nej.
Så här!
Där har vi det.
HOURAI
Varsågod.
Jag är tacksam för att du skyndade hit för min dåraktiga son Katsumi.
Dåraktiga son?
Inte alls.
Retsu.
Jag hörde att du besegrade den grabben med ett enda slag.
Det är tyvärr sant.
Det är svårt att tro.
Det var förr. Katsumi är en förändrad man nu.
Hur skulle det sluta nu?
Jag vet inte. Nu, tja...
Om geniet och mästerfajtern Kaiou Retsu erkänner hans skicklighet
måste naturbegåvningen Katsumi Orochi vara rätt kraftfull.
Jag håller med.
Det nya slaget jag lärde honom häromdagen...
Han har säkert redan bemästrat det. Faktum är...
...att han har överträffat det.
Här har vi det.
Jag känner det nu.
Mina förberedelser är klara.
För att slå det starkaste slaget är den här positionen nödvändig.
Hela min kropp måste vara mjuk som sörja.
Mjuk som sörja,
och förberedd för möjligheten.
Jag måste avvisa att min näve är ett vapen
och hålla den så att den är varken knuten eller öppen,
som den varken knutna eller öppna posen från livets början,
när händerna först bildades.
Och min bild av lederna...
...är den här.
Jag skakar.
Jag ska bara frigöra ett slag i ett tomt utrymme.
Ändå skakar jag innan jag gör en sån vanlig rörelse i en dojo.
Känslan jag upplevde i min hand,
bilden av att flytta det bortom axeln,
med hela min kropp,
med hela min kraft...
Ord...
Ordföranden...
Hej, Terada.
Det är rätt häftigt när man bemästrar en sak.
Vad fasen bemästrade du?
En grym rörelse, en ny en.
Och du har bemästrat den?
Sluta knuffas!
Ja, det kan man säga.
Har du bemästrat den?
Den känslan är ganska mystisk.
Jag trodde aldrig att det skulle kännas så.
Rumina,
hörde du det där?
Nej.
- Var det ett ljud? Eller en röst? - Nej, glöm det.
- Så, vem ska du slåss mot? - De kommer snart.
Det var nog det. Jag måste skynda mig nu.
Ska du slåss mot Strydum?
Hej.
Jag ser ingen här.
Vem ska du slåss mot?
De kommer.
Jag vet vad det är. Han föreställer sig det.
Ni två, backa.
Den enda som visste vem hans motståndare var...
Va? Den är gigantisk!
...var Baki själv.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson