Starješino, dajte da se borim s Konzerviranim.
Zaista?
Znaš što to znači, zar ne, Katsumi?
Bit ću njegova hrana.
Razumijem.
Ali postoje neki uvjeti, Katsumi.
I tako je to riješeno. Samo tako.
Mitsunari Tokugawa imao je dva uvjeta.
Jedan je bio da sve počne u šest ujutro.
A drugi da se održi na bejzbolskom stadionu,
a ne u podzemnoj areni.
To mi nije bio problem.
Imao sam problema sam sa sobom.
Trebam li ja biti taj?
Trebam li ja, Katsumi Orochi, biti taj?
Mama?
Zašto si došla tako rano?
Čula sam od tvog oca
da je ovo važna borba.
Zato sam pozvala osobu koja ti je najvažnija.
Dragocjenu osobu koja se ne može zamijeniti.
Ne budi smiješna, mama.
Briga me koga ćeš pozvati
jer nitko mi nije važniji od tebe.
Ti si...
moja jedina majka.
Otišla je.
U redu je.
Ovo nije poput gledanja bejzbolske utakmice.
To je osoba koju je Natsue pozvala.
Vidim.
Ona je osoba koju je moja majka pozvala.
Ovo je nevjerojatno.
Također,
ona je moja biološka majka.
To je bilo prije 15 godina.
Na poziv prijatelja,
Doppo Orochi posjetio je cirkus i bio je zapanjen.
KATSUMI OROCHI, PET GODINA
Bio je zadivljen sposobnostima i talentom tog petogodišnjaka.
Zatim je dječakov otac poginuo u nesreći.
Tada, Doppo i njegova supruga
preuzeli su brigu o dječaku od njegove majke,
posvojili su ga i odgojili.
- Vidi, vidi... - Prošlo je mnogo vremena.
Posao u cirkusu baš i ne ide u posljednje vrijeme.
Ajme. Baš si dobio mišiće.
Bio si pravi plačljivac.
Mnogo si napredovao.
To je tijelo koje si mi dala.
Trebao bi me prezirati!
Ne budi smiješna!
Ti si moja jedina majka.
Jedinstveno je imati dvije majke.
Jedinstveno je imati dvije tako drage mame.
Imam dvije ljubavi, no ništa nije lažno ni kod jedne.
Baš imam sreće što imam dvije majke.
Nisam mislio da ćeš se boriti prije mene.
Ja bih trebao biti taj.
Da, ti bi trebao biti taj.
Nemoj da moram dolaziti nakon tebe popravljati stvari.
Cijenim tvoju brigu.
Sei!
Direktni udarac rukom prema naprijed.
To je osnovni dio umjetnosti japanskog karatea.
Njegovo je postojanje više od tehnike.
To je simbol same umjetnosti.
Taj simbol 55 000 ljudi pokazuje Katsumiju.
Sei!
U Tokiju ima 220 podružnica Shinshinkaija
s ukupno 55 000 sljedbenika.
Iako je bilo rano jutro,
okupili su se u Tokio Domeu kako bi nadahnuli mladog vođu.
Svaki izdisaj pretvarao se u golemi udarni val
kad se spojilo 55 000 izdisaja.
Pod nepokolebljivim vodstvom instruktora Atsushija Sueda,
vikali su iz dubine svoje duše.
„Samo hrabro, učitelju!”
- Sei! - Sei!
Njihov je mladi vođa dovoljno sazrio
da u potpunosti prihvati ta ogromna očekivanja.
- Sei! - Sei!
Znam da si unutra.
Izlazi!
Čeljust.
Prsa.
Rebra.
Prepone.
Bedro.
Pet povezanih udaraca!
Uspio je!
Čisti pogodak!
Moćan je.
Nisam znao da je Katsumi Orochi tako moćan.
Ne, mnogo je ojačao.
Smiješi se.
To je bio dobar napad.
Boljem se ne možeš nadati.
Ali njegov je protivnik Konzervirani, najveći borac doba dinosaura.
Suvremena tjelesna građa ne može se usporediti s njegovom.
Evo ga. Udarac s prednje strane.
Neće ni sakriti namjere. Udarit će ga.
Kao da me udario kamion.
Uspješno sam ga blokirao,
ali pretrpio sam mnogo štete.
Moji su mi roditelji dali ovo tijelo da ustanem.
Moj otac Doppo dao mi je ove vještine da ustanem.
Moja me majka Natsue odgojila da ustanem.
Zahvalan sam svim četirima roditelja.
U tom je trenutku nestao osmijeh s lica Konzerviranog.
Tad je Katsumi od igračke postao hrana.
U toj dalekoj, dalekoj zemlji
jeo je samo najmoćnije neprijatelje.
Jer su bili najjači neprijatelji.
Zakon džungle je jasan.
Nastavio je prkositi zakonu koji je sami Bog odredio.
Jeo je samo one koji su ga napali.
Usred bezakonja to je bilo njegovo jedino pravilo.
Mali izvor ponosa.
A sad ga ovaj moćni neprijatelj prisiljava da zauzme isti stav.
Igra je gotova.
Baki, pogledaj stav Konzerviranog.
Da.
Poput stava Yujira Hanme.
Ali nema veze.
Što ti se dogodilo, Katsumi?
Kako si postao tako gibak?
Učitelju, što mislite. Hoće li sve završiti ovdje?
Prema onome što ste dosad vidjeli, što mislite o Konzerviranom?
Kad bih smio...
Predsjednik istupa!
...želio bih mu zaustaviti srce.
Bez sumnje, sad je trenutak!
U tom se trenutku Konzervirani sjetio
T-Rexovog čeličnog zamaha repom.
To je to!
Uspio je!
Konzervirani je po prvi put u 190 milijuna godina svojeg života
osjetio nepoznatu bol u trbuhu.
Nešto težine T-Rexova repa
izravno ga je udarilo u trbuh.
Kao što sam i očekivao.
Ako primi udarac brzine zvuka, čak će i Konzervirani sigurno pasti.
Ali ima još nešto.
Ako nekoga udariš šakom brzinom zvuka,
šaka će ti biti uništena.
Njegova šaka!
Konzervirani je srušen, to nikad nitko nije postigao.
Ali sve to na štetu šake, snage karatea.
Ali borac je bio oduševljen.
Tijelo mu je ovladalo brzinu zvuka.
Sad je svaki njegov pokret bio vođen novom računicom.
Karatist Katsumi Orochi
bio je nevjerojatno dobar u svojoj 21. godini.
Funkcionira!
Gotov je.
Uspio je!
Ostvario je to.
Baki, misliš li da ovo znači da je Katsumi pobijedio?
No sad se suočio s problemom uzrokovanim tom istom brzinom zvuka.
To je Konzervirani...
Ako ne žrtvuješ toliko,
nikad ga ne bi srušio, nijednom.
Čak i nakon Katsumijeve šake...
Je li tijelo Konzerviranog od čelika?
To se nije dogodilo zbog njegovog tijela.
G. Payne...
To je zbog zraka
nakon probijanja zvučnog zida.
Zvučni...
Zid?
Na primjer, kad avion ubrzava,
prirodno nailazi na otpor zraka dok juri.
Otpor raste proporcionalno ubrzanju.
Kad njegova brzina dostigne 1235 km/h,
probija zvučni zid.
Problem je u opterećenju predmeta
kad probije zvučnu barijeru.
Postoje brojna izvješća o tragedijama.
Ponekad ni avioni izrađeni od metala ne mogu to izdržati.
Svi vjerujemo da zrak ne pruža otpor.
No kad njegove ruke i noge dostignu 1235 km/h,
podnose strašno opterećenje.
Zar je probijanje zvučnog zida toliko destruktivno?
Trebalo je žrtvovati obje ruke i lijevo stopalo
da napokon postigne pravu prednost.
Ali Konzervirani se već oporavlja.
Već mu se vraća osmijeh.
Ustaje.
Čak i nakon svih tih udaraca!
Nije imalo nikakvog učinka?
Kako apsurdno.
Napadač je bio na koljenima, a napadnuti ga je gledao odozgo.
Zašto je Bog poslao takvu stvar u moderan svijet?
Nijedna stvar koju je Katsumi dosad učinio
nije bila pogreška.
Ovo je prirodni rezultat svega što se dogodilo. To je sve.
Vi jednostavno ne razumijete.
Priznajem, vaše su borilačke vještine moćne.
Nadmašili ste moja očekivanja.
Priznajem to.
Ali samo razmislite.
Suparnici Konzerviranog bili su bića iz primitivnih vremena.
Bili su veličine primitivnih bića.
Mogu reći samo jedno.
Napadi tih stvorenja od 15 tona, 15 000 kg,
ne mogu biti slabiji od napada stokilaša Katsumija.
Učinit će onaj potez!
Nisam pogriješio.
Nisam nijednom pogriješio.
Kao rezultat toga, uništio sam ruke i jedno stopalo.
Pogledajte svoja lica.
Čak i ove dvojice.
Ne brinite se.
Još nešto nisam iskoristio.
Pokret koji sam samo ja savladao. Moj jedinstveni udarac brzine zvuka!
Želiš reći da ima još toga?
Dođi, dobri prijatelju!
Razmišljao sam samo o udaranju protivnika.
Plasiranju brzih i snažnih udaraca.
Nanošenju velike štete.
Izgradio sam mišiće za snažne napade.
Razvio sam gipkost i opuštenost da mogu nanijeti štetu.
Čak sam i zamislio svoje kosti da postanu poput biča i nanose štetu.
Kao rezultat toga, razvio sam svoj
originalni, vrhunski, najsnažniji i najbolji potez.
Iznenađuje čak i mene.
Cijeli život razmišljam samo o snažnim udarcima.
I na kraju svega sam došao
do poteza koji nije udarac sam po sebi.
Krv!
Čija je?
Bilo da je riječ o slučajnom izumu ili Božjem daru,
bič je oruđe kojim se postiže brzina zvuka kroz čisto ljudsko kretanje.
Ovo je trenutak kad bič postiže svoju maksimalnu brzinu.
To se ne postiže bacanjem biča,
već je to trenutak kad se vrh bića krene vraćati.
Cijeli je život posvetio udaranju
i nije uopće sumnjao u to.
Očito je trebao postojati kontakt. Pretpostavljalo se da će udarati.
Ali morao je zaboraviti na sve to.
A postigao je još i veću brzinu
i još veći udarni val.
Posve je jasno.
One nisu bič.
Nemaju više zglobova.
To su samo obične kosti.
Njegove kosti...
Vani su!
To je prirodno.
Kosti nisu bičevi.
Čarolija je nestala.
Probudio sam se iz sna.
Dosta je.
Sad se mogu probuditi.
Čarolija može nestati.
Nemam više ništa drugo.
Stigao sam.
Ja sam onaj koji stoji!
Ovu su mi pobjedu dali svi!
To!
Ajme. U samo nekoliko dana taj dječak
unaprijedio je kung-fu za 50 godina.
Sjajno...
Katsumi Orochi postigao je izvanredan talent!
Ne mogu se ne nakloniti.
Sei!
Zahvaljujem vam.
Iako to ne zaslužujem, hvala.
Osjećam da bih se trebao ispričati.
Zato se to zove zahvalnost.
Ovo je istinska zahvalnost.
Samo je zaspao?
Nemoguće.
To je suludo.
Sei!
Nemojte se zavaravati.
Ovaj čovjek nije nokautiran.
On je odlučio zaspati.
Šališ se!
Samo se odmara?
Što se tiče ove borbe, ona je već gotova.
Znači da Katsumi nije pobijedio?
Svima je jasno da je pretrpio veliku štetu.
Da se ova borba odvijala u prirodi,
više ne bi bilo potrebe napadati Katsumija.
Što ćemo sad?
U prirodnome svijetu nema otpada.
Samo spavaš i čekaš da protivnik prestane disati.
Za Konzerviranog to je najrazumnije.
O ovome mi je Tokugawa pričao.
Konzervirani voli one koji ga napadaju.
Jede one koje voli.
Kad ih pojede, to je njegov oproštaj.
Zato plače.
Zahvalan sam.
Nešto nije u redu.
Ovaj čovjek, najmoćniji čovjek otkad je nastao ovaj planet,
priznao me kao moćnog protivnika.
Moj se trud isplatio.
Kako da mu se odužim za taj osjećaj?
Kako da odgovorim?
Prijevod titlova: Dejan Rakar