‫- באקי הנמה -‬
‫הוא קם.‬
‫הוא נעמד!‬
‫חשבתי שזה נגמר!‬
‫היו"ר, תברח!‬
‫ידעתי.‬
‫פיקל, נהניתי מספיק.‬
‫קח אותי. קח את חיי.‬
‫אתה לא יכול!‬
‫נו, פיקל.‬
‫אני טעים?‬
‫לא!‬
‫אני אקיים את הבטחתי.‬
‫אחרי שהגעתי עד הנה,‬ ‫אני לא מצפה לצאת מכאן בחיים.‬
‫ניצחת. תאכל אותי.‬
‫לא רק את הזרועות שלי.‬ ‫לא רק את הרגליים שלי.‬
‫לא רק את הראש שלי.‬
‫אל תשאיר כלום.‬
‫הוא ייתן לו לאכול אותו. באמת!‬
‫סלח לי, פיקל.‬
‫אבל זה לא עידן הדינוזאורים.‬
‫אני לא יכול לקיים את הבטחתי!‬
‫אלה לא קליעים. סלח לי.‬
‫דופו!‬
‫המנהל!‬
‫המייסד אורוצ'י!‬
‫תגיד להם להוריד נשקים.‬
‫אב מכובד, אל תגיד לי...‬
‫שאתה מתכוון לבייש את הבן שלי?‬
‫מה? אה...‬
‫הייתה הבטחה לא כתובה‬
‫בין קאטסומי לפיקל, גבר לגבר.‬
‫אין לך זכות לחוות דעה בנושא.‬
‫הוא יעמוד בהבטחה שלו.‬
‫על פני כל תקופות הזמן, הגזעים,‬ ‫התרבויות והבינה,‬
‫יש התנהגות אחת שמאפיינת את האנושות כולה,‬ ‫למרות ההבדלים.‬
‫האנושות אינה מסוגלת להבין את כוחות הטבע.‬
‫אז מול איומים שמעבר לשליטתם...‬
‫בני אדם מפגינים אנושיות מדהימה‬ ‫שלא ניתן לחקות בקלות.‬
‫כשנתקלים באהבה, ברצון עצמי או ברוך,‬
‫מסיבה כלשהי,‬ ‫בני האדם משלבים את כפות ידיהם יחד.‬
‫היא הייתה אמורה להיות גביע מלחמה,‬
‫אבל היא הוענקה על ידי חבר.‬
‫הוא אולי פראי, אבל הוא עדיין אנושי.‬
‫למרות שהוא אדם פרימיטיבי,‬ ‫הוא היה חבר שלו.‬
‫לעמוד מול אתגר.‬
‫להילחם. לנצח. לאכול.‬
‫להיות מותקף. לתקוף בחזרה.‬
‫להילחם. לנצח. לאכול.‬
‫בעידן ההוא של קרבות מתמידים,‬
‫לא היה מחסור במזון.‬
‫לא היה חסר לו ממי לקחת.‬
‫הוא נלחם במשקלים הכבדים ביותר.‬
‫לא היה צורך להתאפק.‬
‫הוא לקח מהגדולים והחזקים ממנו ברבה.‬
‫הוא היה גאה בכך.‬
‫ועכשיו,‬
‫אויב חדש עמד מולו, אויב קטן ממנו.‬
‫הוא בעט בכפות רגליים קטנות,‬
‫וחבט בידיים קטנות.‬
‫הוא חלשלוש ללא טפרים, ניבים או ארס.‬
‫אבל ההתקפות שלו היו קשות מאוד.‬
‫הניבים של זה, הקרן של זה,‬
‫וכוח הדריכה הזה. הוא היה שווה ערך להם.‬
‫יש דברים שאפשר להבין בלי שפה.‬
‫סביר להניח שהזכר הקטן הזה הקריב קורבן.‬
‫גם בלי לדעת את המילה "הקרבה",‬
‫הוא מבין את מהות ההקרבה.‬
‫הזכר הזה השיג נשק חזק בתמורה למאמץ עצום.‬
‫אפילו עם ידיים קטנות,‬ ‫אפילו עם כפות רגליים קטנות...‬
‫אפילו בלי שפה, פיקל הבין משהו.‬
‫הוא הפך את הדברים הקטנים והרכים האלה‬
‫לניבים, לקרניים ולטפרים.‬
‫ההישג הזה היה אוצר שאין לו תחליף.‬
‫אבל בכל זאת הוא הציע אוצר יקר שכזה.‬
‫מאמץ, הקרבה, שבריריות,‬ ‫איחוד, ליטוש ואוצר.‬
‫בלי לדעת אף מילה, הוא הבין.‬
‫לראשונה, הוא בחר לסגת בבטן ריקה.‬
‫גופו של פיקל התמלא בתחושת סיפוק מסתורית.‬
‫הא? מה?‬
‫מה?‬ ‫-הא?‬
‫מה קרה?‬
‫האנשים... 50,000 איש נעלמו.‬
‫כל 55,000 חברי שינשינקאי‬ ‫מילאו את האצטדיון.‬
‫כמובן, אף אחד מהם לא עזב.‬
‫כל אחד ואחד מהחברים כרע על ברכו.‬
‫הם לא היו מסוגלים להביט‬ ‫על המנהיג המכובד שלהם מלמעלה.‬
‫ללא פקודה,‬
‫כולם כרעו ברך על דעת עצמם.‬
‫בהשפלת מבטם, הם הפגינו את מסירותם.‬
‫באקי התמלא חרטה.‬
‫מעולם לא חשבתי שתילחם לפניי.‬
‫בשל הקנאה,‬ ‫הוא לא הצליח להתאפק עם ההערה גסת הרוח הזו.‬
‫המנהיג השובב והמפונק הזה...‬
‫מי חשב שהוא יפרח באצילות כה מדהימה.‬
‫אבא שלו היה גאה.‬
‫אף שלא היו קרובי דם,‬ ‫הם צעדו יחדיו כאב ובן.‬
‫עכשיו כשהוא חשב על זה, זה כנראה היה אז,‬
‫כשדופו הודיע לו‬ ‫על התבוסה הגדולה של קאיו רטסו.‬
‫אתה זה שלא מבין.‬
‫אני אגיד את זה שוב.‬
‫זו בדיוק המשמעות של זלזול!‬
‫הוא הרגיש משהו מהבן שלו‬ ‫שמעולם לא קלט קודם לכן.‬
‫הוא מנסה להשתנות.‬
‫מדהים.‬
‫זה היה שינוי אדיר.‬
‫איפה פיקל?‬
‫אתה לא שומע את זה?‬
‫היללה המרטיטה ממעמקי כדור הארץ.‬
‫על אף שלא נראה שפיקל נפצע,‬
‫בעיניו, זה היה קרב אדיר.‬
‫זה תה סיני.‬
‫זו התערובת שלי.‬
‫זה מריח טוב.‬
‫זה טוב.‬
‫העלים בתה סיני מותססים.‬
‫לכן הארומה והטעם עשירים מאוד.‬
‫נכון, זה עשיר מאוד.‬
‫תה ירוק "גיוקורו" יפני זה נחמד,‬ ‫אבל לא ממש עושה לי את זה.‬
‫אני אכין לך כוס גיוקורו מעולה מתישהו.‬
‫גם תה בנצ'ה, סנצ'ה והוג'יצ'ה אינם מותססים,‬
‫אבל כולם טעימים.‬
‫קאטסומי, אני מבין לחלוטין‬ ‫שיהיה חסר התחשבות לומר לך את זה‬
‫אחרי שאיבדת יד.‬
‫אני מקנא בך.‬
‫זה מרגיז מאוד.‬
‫אני לא אהיה צנוע.‬
‫כל מי שחי את הלחימה,‬ ‫את אומנויות הלחימה, יקנא.‬
‫זה היה קרב מהסוג הזה.‬
‫אני חייב להודות שזה נכון.‬
‫עם זאת, מובן מאליו‬
‫שלא השגתי זאת לבד.‬
‫כמובן שיש אותך, קאיו רטסו ואת קאיו קאקו...‬
‫וקודמנו הרבים בסין, באוקינאווה וביפן,‬
‫אשר במשך אלפי שנים,‬
‫לא הפסיקו להתפתח אפילו לרגע.‬
‫הנשימה והחום‬ ‫של מאות אלפי, מיליוני מבשרינו.‬
‫וזה יימשך לנצח.‬
‫אני מרגיש את זה עכשיו.‬
‫התמזל מזלי לייצג את כל זה.‬
‫הקרב הזה היה שיתוף פעולה בין יפן לסין.‬
‫אבל בכל זאת, לא ניצחת.‬
‫היי.‬
‫-איך אתה מעז להגיד את זה?‬
‫זה היה...‬
‫משהו שהיה צריך להיאמר.‬
‫באקי,‬
‫אולי לא היה לי מספיק כוח,‬ ‫אבל לחמתי ככל יכולתי.‬
‫לא אתן לך להכחיש את זה.‬
‫ולא יהיה קרב אדיר יותר מבחינתי.‬
‫אתה חושב שתוכל להמשיך מאיפה שהפסקתי?‬
‫אני בטוח שאוכל.‬
‫זה היה מחזה מסתורי.‬
‫האיש פשוט הלך לו.‬
‫אבל האנשים ברחוב,‬
‫כולם עצרו לרגע באופן דומה.‬
‫אבל הוא פשוט הלך לו.‬
‫לדוגמה, נניח שהייתה אימפלה צעירה‬
‫שהלכה לבדה בסוואנה האפריקנית.‬
‫כשלמרבה הצער,‬
‫היא נתקלה בצ'יטה צעירה.‬
‫יש לה את היכולת להאיץ‬ ‫מאפס ל-110 קמ"ש בארבע שניות.‬
‫מקצוענית בחברת מקצוענים.‬
‫חוסר מזל שכזה.‬
‫המצב שהאימפלה הצעירה‬ ‫נקלעה אליו כל כך נואש,‬
‫כל גופה מתכווץ ולא מסוגל לעשות צעד נוסף.‬
‫זה בדיוק אותו הדבר שקרה כאן.‬
‫איש לא ידע את שמו.‬
‫הוא פשוט היה זר שחלף על פניהם.‬
‫מבלי שידעו דבר עליו,‬
‫כל 60 מיליארד התאים בגופם‬ ‫הגיבו לפני שמוחם היה מסוגל להגיב.‬
‫לא נראה שאתה רוצה להילחם.‬
‫קיוויתי שתצטרף אליי רגע.‬
‫- בר בכחוס -‬
‫מה שאמרתי?‬
‫כן.‬
‫במבט לאחור, זה מה שהתחיל את זה.‬
‫בלי המילים שלך...‬
‫לכן אף אחד לא רוצה להיות לידך.‬
‫לא אני, לא באקי, אפילו לא אבא שלך.‬
‫...בני היחיד, קאטסומי,‬
‫בחיים לא היה משתנה.‬
‫אל תטה אותה עד שהיא תהיה קרובה לפיך.‬
‫אפילו חתול יכול להפוך לאריה.‬
‫בשביל פרחח מפונק וחסר תועלת,‬
‫אני חושב שאפשר לומר שהוא היה די טוב.‬
‫עם זאת, דופו אורוצ'י...‬
‫עשית טעות קריטית.‬
‫אתה צודק.‬
‫אז אתה מבין את זה בעצמך?‬
‫אני נגעל מעצמי עכשיו.‬
‫הייתי יותר מדי רחום.‬
‫אתה.‬
‫אה! כן. כן?‬
‫פורט אלן בן 10 שנים.‬
‫בהחלט, אדוני.‬
‫איך תרצה אותו?‬
‫עם קרח? נקי?‬
‫תן לי את הבקבוק וספל.‬
‫מה?!‬
‫הוא באמת ישתה ויסקי מספל?‬
‫הוא הולך לשתות ויסקי‬ ‫עם 70% אלכוהול לפי נפח מספל?‬
‫היית רחום מדי? איך?‬
‫כן.‬
‫כל כך נפעמתי מהצמיחה של קאטסומי‬ ‫ששכחתי את עצמי.‬
‫כשראיתי את הבן שלי מתפתח בצעדי ענק,‬
‫כשראיתי את הבן שלי מתקדם בצורה מדהימה,‬
‫שכחתי את חובתי.‬
‫חובתו של אמן לחימה.‬
‫גם אם אנחנו אב ובן, אסור לנו להיות רחומים.‬
‫למרות שזה מה שאני מלמד,‬
‫למרות שזו הטענה של כל אומנויות הלחימה,‬
‫כולנו מתלהבים מסיפורי צמיחה סנטימנטליים.‬
‫הקראטה החזק בעולם?‬
‫איזו בדיחה!‬
‫דופו אורוצ'י.‬
‫הודית בזה עכשיו.‬
‫עמוק מתחת לקולורדו,‬
‫בשכבת סלע המלח היציבה‬ ‫בעובי 1,000 מטרים,‬
‫הוקפא לוחם עתיק במשך 190 מיליון שנה.‬
‫ואז הדבר הזה‬ ‫הוחזר בקלות לתחייה בעידן המודרני.‬
‫דופו, איך אתה מפרש את זה?‬
‫סליחה. תביא לי דף ועט.‬
‫אה, כן.‬
‫זה מה שזה.‬
‫מספר השנים שבהן פיקל ישן הוא 190 מיליון.‬
‫ו-50, פחות או יותר כמה שנים,‬
‫זה מספר השנים שבהן נוכל להילחם באופן פעיל.‬
‫התשובה...‬
‫היא אחת ל-3,800,000.‬
‫אני מבין.‬
‫מנקודת מבט מתמטית,‬
‫כל דבר מתחת‬ ‫לאחד ל-300,000 נחשב לאפס אחוזים.‬
‫במילים אחרות, אפשר לומר שזה לא יקרה לעולם.‬
‫המספר הזה...‬
‫זה לא צירוף מקרים.‬
‫זו סיבה להתרברבות.‬
‫משהו גדול מאוד שם לב לזה.‬
‫מישהו שם למעלה‬
‫אומר שזה הפעם היחידה שנוכל לקבוע‬
‫מי החזק ביותר בתולדות כדור הארץ.‬
‫מדהים!‬
‫זה מעולם לא קרה.‬
‫אני לא מסוגל לדמיין אפילו‬ ‫את התמונה או את הצללית שלו.‬
‫פיקל...‬
‫אתה אדיר.‬
‫מה אתה לכל הרוחות?‬
‫אני לא מצליח לקבל את התמונה המלאה.‬
‫ראיתי אותו במו עיניי.‬
‫זה צרוב במוחי.‬
‫כפות הידיים הארוכות והאכזריות האלה.‬
‫הרגליים האלה הן קפיצים חזקים‬ ‫שמניעים תנועה מהירה.‬
‫העיניים הצלולות האלה‬ ‫מוארות בלהבות התקופה הקדמונית.‬
‫העור שלו. הפה שלו. הניבים המפותחים האלה.‬
‫והמראה שלו כשהוא נלחם.‬
‫אבל עדיין...‬
‫אני לא יכול לראות אותו מולי.‬
‫אני לא יכול לדמיין את זה.‬
‫רטסו.‬
‫מפעל המפלצות שלך.‬
‫בדיוק כפי שציפיתי, הוא די פשוט.‬
‫אתה מתאמן, אה?‬
‫אני לומד לקח ליתר דיוק.‬
‫שאני לא קרוב אפילו להשתוות לחיה הזאת.‬
‫מה הוא בכלל, פיקל הזה?‬
‫אני לא יודע. גם קאטסומי וגם אני לא יודעים.‬
‫אפילו האנשים שנלחמו בו לא יודעים.‬
‫לצערי, לא קאטסומי ולא אני‬
‫הצלחנו לעורר את הפוטנציאל המלא של פיקל.‬
‫מה?‬
‫אני בקושי עומד בזה, רטסו.‬
‫אתה מאמין לזה?‬
‫אני עומד להתקוטט‬ ‫עם בחור בעל כוח בלתי נתפס!‬
‫אין לנו מושג כמה חזק הוא.‬
‫אין לנו אפילו מושג מה הוא יעשה!‬
‫אני זוכה להילחם עם הבחור הזה!‬
‫אני רואה שהכנת את עצמך.‬
‫בוא ניצור קשר עם טוקוגאווה מחר.‬
‫אתה יותר מדי רגוע.‬
‫לא ניצור איתו קשר מחר.‬
‫מחר, דבר ראשון, אני אלך לפיקל באופן אישי.‬
‫באקי...‬
‫אולי זה לא משהו שאתה רוצה לשמוע,‬
‫אבל כשהסתכלתי עליך עכשיו,‬
‫ראיתי בך את אבא שלך, יוג'ירו הנמה.‬
‫הרגשתי כאילו דיברתי עם העוג בעצמו.‬
‫חיפשתי אותך, הומו ארקטוס.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬