Ustani.
Možda ne razumiješ jezik, ali razumiješ mene, zar ne?
Učinit ćemo ovo.
Savršeno je razumio.
Kosa mu se nakostriješila.
Počeo se ceriti.
„Lijepo. Ovo je lijepo mjesto.”
Mužjak je bio oduševljen.
Samim boravkom ovdje
događaju se divne stvari.
I danas je stigla nevjerojatno fantastična igračka.
Drukčija je od ovoga.
I drukčija od ovoga.
Nikad nije vidio ovakvog protivnika.
Otkad je došao ovamo...
nije naišao na tako izravan kontakt.
Ta je žestina vratila nostalgična sjećanja.
Kako sam i mislio.
Čak i kad primiš udarac ravno u lice,
nema pokazatelja da je to ikako utjecalo na tvoj mozak.
To je zato što su tvoja građa i čvrstina jednake onima vodenog bivola.
Ali ono što me još i više zanima
tvoji su očnjaci.
Ni nakon udarca nisu se nimalo pomaknuli.
Preveliki su da bi se nazivali običnim zubima.
To su očnjaci. To je očito oružje.
Konzervirani.
Idemo se malo gristi.
Imam toliko snažan ugriz da mogu pregristi kokosov orah.
Tvoji su očnjaci prodirali kroz oklop dinosaura iz tvoje ere.
Čiji su bolji?
Iako nije razumio jezik,
razumio je kao što dijete razumije majčino srce.
Poput ljubavnika koji ne razmjenjuju riječi.
Oružja koja predstavljaju ta dva različita razdoblja
htjela su se sukobiti.
Htjeli su se sukobiti. Htjeli su se susresti.
Htjeli su se spojiti.
Želim se sukobiti s tobom.
Zdravo, plemenita starješino.
Oprostite što tek sad javljam.
Zaista?
Sutra?
Borba u areni?
Ovo je sigurno...
glup i zakašnjeli zahtjev.
Baki, a da ti kažem gdje sam i što vidim?
Šalite se!
Baki, itekako si zakasnio!
Što je bilo, Baki?
Jack!
Kako ponižavajuće.
Što se dogodilo?
Kako sramotno.
Jack!
Lice mu je pojedeno!
Jack...
Smiješi se. Definitivno se smiješi!
Iako mu je lice otkinuto!
Iako mu je lice pojedeno,
uopće nije odustao!
Jack!
Opa! Vidi ti to!
To je pravi Jackov udarac!
Poslao je divovsko tijelo od 200 kg u zrak.
To je pravi Jackov udarac!
Ovaj osjećaj...
nije isti.
Udario sam mnogo vilica.
Razbio sam mnogo vilica.
Ali Konzervirani ima drukčiju vilicu!
Kao da mu je samo vilica teška 200 kilograma.
Iako sam upotrijebio sve svoje mišiće, kosti, dah,
sve svoje sposobnosti u punoj mjeri da bih zadao najbolji udarac,
nisam uspio zatresti njegovu lubanju.
Njegov se mozak nije nimalo pomaknuo!
Jack...
Zašto ga taj udarac nije srušio?
Gledam ovu borbu prije no što ste došli.
Nije vrijeme da se čudimo čvrstini Konzerviranog.
Ta poza...
Naravno, sjećate se.
To je borbena poza
koja je odmah uništila kineskog majstora kung-fua, g. Retsua.
Jackov udarac od maloprije ga je razljutio.
Na ovo možemo gledati i tako
da je g. Jack izvukao maksimum iz Konzerviranog
nakon samo dva udarca.
Stiže!
Sam je?
Opa! Odbačen je skroz gore?
Lice mu je bilo otkinuto.
Bilo je jasno da je doping maksimalno djelovao.
Iako je letio 15...
Ne, 20 metara,
Konzervirani se već počeo dizati.
Dok je gledao,
Baki je shvatio da je prekasno.
To se shvaćanje pretvorilo u spoznaju.
Spoznaja se pretvorila u bol.
Reci mi, šefe...
Zašto mi ne kažeš, šefe?
Jesmo li mi moderni ljudi evoluirali?
Reci mi, šefe!
Ovo je...
Ova borba je...
Dakle, šefe, osjećaš li to?
Osjećaš li o čemu razmišljam?
Za što sam živio?
Za dobru hranu, dobro piće, žene,
novac, status, slavu...
Sve sam to ostavio iza sebe.
Trebam samo jedno.
Zadovoljan sam svojim životom samo zbog jedne stvari.
Zbog svoje snage!
Nikad nisam prestao vježbati, čak ni kad je došlo do inkontinencije.
Uzimao sam lijekove dok zamalo nisam umro.
Htio sam biti veći.
Produljivao sam kosti,
stekao sam visinu u zamjenu za jaku bol.
Sve moje biološke aktivnosti usmjerene su na stjecanje snage.
Težio sam samo jednoj stvari.
Sada predstavljam moderno doba.
Dakle, šefe...
Ova borba...
Jesam li dostojan te uloge?
Ovo je borba između najmodernijeg i najdrevnijeg.
On potječe iz davnih, davnih razdoblja krede.
Iako primitivni čovjek nikad nije vidio zrcalo,
brzo je shvatio da je ono u njegovoj ruci dio njegova tijela.
I to zbog boli.
Čak i uslijed snažne boli, i dalje čuje.
Ovo je podzemna arena.
Ovdje nema buke s površine, nema nikakvih zvukova.
Na mjestu gdje se ne čuje nijedan zvuk,
čuo ga je samo Konzervirani.
Ne zvuk, već bezvučnost tišine.
„Zvuk.”
Tišina u desnom uhu. Tišina u lijevom uhu kojeg nema.
Tišina u svakom uhu bila je drukčija.
Mržnja.
Neoprostivo.
Apsolutno neoprostivo.
Ovaj čovjek koji je ukrao dio mene...
Reci mi, šefe, mi moderni ljudi...
To mu ne mogu oprostiti!
...jesmo li se unaprijedili?
Ili smo nazadovali?
Što? Kakav je to zvuk?
Nije se ni pomaknuo.
Izmaknuo se u zadnji tren.
Je li ovaj tip razvio tu vještinu?
Ovaj oblak prašine...
Zašto je toliki?
Taj zvuk.
Odakle dolazi taj zvuk?
Jesi li vidio?
Vidio sam.
G. Tokugawa,
razumijete li što to znači?
Taj zvuk.
Izbjegava udarce bez pomicanja.
Sva ova prašina.
Koji se vrag događa?
Blizu sam! Definitivno ću ga...
Ponovno taj zvuk.
Promašio sam!
Opa!
Nije se pomaknuo.
Znam da sam ga srušio!
To je nemoguće!
Čini se da ono što gledamo...
Ponovno se čuje taj zvuk.
To je potez Konzerviranog iz tog doba, potez iz razdoblja krede!
Što? Koji je to vrag?
Sad razumijem.
Dakle, to je to.
To je urnebesno.
Moji su udarci bili najmoćniji i najbrži.
Mislio sam da Konzervirani ne može reagirati dovoljno brzo.
Ne budi glup!
Ne samo da se pomaknuo,
već je izbjegao sve moje snažne udarce.
Štoviše, upotrijebio je zid deset metara iza sebe kao oprugu
i vratio se na mjesto gdje je stajao, izgledajući samodopadno.
A ja to nisam ni vidio,
dvaput!
Baš urnebesno.
Jednom sam čuo ovu priču.
Recimo da se čovjek i mačka moraju boriti u kavezu.
Mačka ima mnogo oružja koje ljudi nemaju,
poput kandži, očnjaka, refleksa.
Ali iznad svega, motorička koordinacija i brzina
dva su aspekta u kojima su ljudi daleko inferiorniji.
Dakle, bez oružja ljudi ne mogu to nadoknaditi.
Čak i ako je čovjek mnogo puta teži od njih.
O tome je ovdje riječ!
Znači, Konzervirani se kretao brzinom
kojoj refleksi dinosaura nisu dorasli.
To je to!
Dakle, boriti se protiv ovog tipa
isto je kao i poraziti sve te dinosaure!
Bože, prvi put tražim uslugu od tebe.
Molim te, daj da pobijedim...
Gotovo je.
Proglašava pobjedu.
Jer je pobijedio.
Ma šališ se.
Dostojan protivnik dobar je prijatelj. Sastanu se, bore se i pobjeda je odlučena.
Čim završi, moraju se rastati.
Jer pobjednik jede gubitnika.
Ma sigurno se šališ.
Ja želim zaplakati.
Prvo Kaiou Retsu,
zatim Katsumi Orochi,
a sada i Jack.
Sve su to muškarci kojima se divim.
G. Tokugawa,
nije vrijeme za sentimentalnosti.
Baki!
Davno...
Ma davnije od davnine,
kad je Konzervirani još bio mladić,
prvi put ga je napao neprijatelj manji od njega.
Na kraju je ubio to prilično dosadno biće.
Rastavio je zgnječeno biće
i pojeo ga.
U ustima mu je pukla vrećica s medom
i to mu je ispunilo usta slatkoćom.
I tad se to dogodilo.
Šok.
Iznenadni šok proširio mu se ustima.
Osjećaj je bio gori od boli.
Kao da su mu se usta odjednom pretvorila u vulkan
koji izbacuje magmu.
Iako su mu usta bila malena,
vrućina koja je gorjela u njima bila je mnogo veća.
Siguran je da je poskakivao.
Nije znao točno kada, ali izgubio je sposobnost kretanja.
To mu se urezalo u um,
neki ne umiru ni nakon što su ubijeni.
Ovaj je čovjek očito bio takav.
Čak i u ovom stanju, bio je siguran da taj čovjek nije gotov.
To su bila sjećanja i osjećaji koji su se motali u Konzerviranom.
Da ih sroči,
to bi bilo to.
Naravno, to nisu bile riječi.
Naravno, bila je to trenutačna misao.
Sjeo je, a nije ga pojeo.
Očito je da je u nesvijesti.
Iako je Jack prava zvjerka,
u ovakvom stanju ne može se boriti.
Zašto se Konzervirani povukao?
Čega se bojao?
Što bi to moglo biti?
Nemoj!
Iako je u nesvijesti...
Da je Konzervirani nastavio i dotaknuo Jacka,
srednjim bi mu prstima vjerojatno probio oba uha
i najvjerojatnije oštetio medulu.
Da se to dogodilo, to bi poništilo rezultat.
To je stanična memorija koja je ostala u njemu.
Iako je u nesvijesti,
Jack je mogao pokazati najmoćniji srednji prst na svijetu.
Prijevod titlova: Dejan Rakar