BAKI HANMA
Reis deg.
Du forstår kanskje ikke språk, men du forstår meg, ikke sant?
Vi skal gjøre det.
Han forstod uten problemer.
Håret hans reiste seg. Han brøt ut i et smil.
"Bra. Dette stedet er bra."
Hannen var glad.
Fantastiske ting skjer ved å bare bli her.
I dag hadde et fantastisk leketøy ankommet igjen.
Det er ikke som den. Og ikke som den heller.
Denne typen var ny.
Han hadde ikke opplevd...
...så direkte kontakt etter han ankom dette stedet.
Det var den slags voldsomhet som vekket nostalgiske minner.
Nøyaktig som jeg trodde.
Selv når du får et slag rett i ansiktet,
er det ingen tegn på at det påvirket hjernen din.
Det er nok fordi du er formet som og er like tøff som en vannbøffel.
Men det som interesserer meg mer, er de hjørnetennene dine.
Selv etter det slaget, har de ikke rørt seg.
De er altfor store til å kalles "gnagere".
De er hoggtenner. De er åpenbart våpen.
Pickle.
La oss ha bitekonkurranse. Jeg er så god at jeg kan bite en kokosnøtt i filler.
Dine huggtenner bet gjennom dinosaurenes rustning i din tid.
Hvem sine tenner er best?
Selv om han ikke kunne forstå språk, forsto han som et spedbarn forstår mor.
Som to elskere som nærmer seg hverandre uten å utveksle ord,
ønsket våpnene som representerer hver sin epoke å kollidere!
De ville kollidere. De ville treffes.
De ville møtes.
Jeg vil være med deg.
Hei, ærede eldre. Beklager at jeg sier ifra så sent.
Virkelig?
I morgen? En kamp i arenaen?
Dette er en...
...tåpelig og forsinket forespørsel.
- Hva? - Hva?
Baki, hva om jeg forteller deg hvor jeg er og hva jeg ser nå?
Tuller du med meg?
Baki, du er for sent ute!
Hva er galt, Baki?
Jack!
Så ydmykende.
Hva skjedde?
Så skammelig.
Jack!
Ansiktet hans er spist!
Jack.
Han smiler, det er definitivt et smil! Selv om ansiktet hans er revet av!
Selv om ansiktet hans er spist, har han overhodet ikke gitt opp!
Jack!
Jøss! Se på det! Det er et ordentlig slag fra Jack!
Det sendte selv Pickles enorme kropp på 200 kilo opp i lufta.
Det er et ordentlig slag fra Jack!
Denne følelsen...
Det er ikke det samme. Jeg har slått mange kjever før.
Jeg har knust mange.
Men Pickles er helt annerledes!
Det er som om kjeven alene veier 200 kilo.
Med andre ord, selv om jeg brukte alle musklene, beina, pusten
og alle mine evner til det ytterste for å slå mitt beste slag,
ristet det ikke engang i Pickles hode.
Pickles hjerne har ikke beveget seg en smule!
Jack.
Hvorfor falt han ikke etter det slaget?
Jeg har sett på kampen siden før du kom.
Dette er ikke tiden for å bli overrasket over hvor robust Pickle er.
Hva?
Den posituren...
Du husker det selvsagt. Det er kampposituren
som umiddelbart knuste den kinesiske mesteren i kung-fu, Retsu.
Slaget Mr. Jack nettopp slo ham med, ga ham energi.
En annen måte å se på det,
er at mister Jack presset Pickle til hans ytterste etter bare to slag.
Nå kommer det!
Er han alene?
Jøss! Ble han kastet helt opp dit?
Ansiktet var revet av.
Det var tydelig at dopingen hadde maksimal effekt.
Selv om han ble kastet 15. Nei, 20 meter, hadde Pickle allerede begynt å reise seg.
Mens han så på,
forsto Baki at han var for sen. Forståelsen ble om til erkjennelse.
Erkjennelsen ble om til smerte.
Si meg noe, sjef.
Du må fortelle meg, sjef.
Vi moderne mennesker, har vi utviklet oss?
Svar meg, sjef!
Dette er...
Denne kampen er...
Så, sjef, føler du det?
Kan du føle det jeg tenker? Hva jeg har levd livet mitt for?
God mat, god drikke, kvinner,
penger, status, ære...
Jeg har forlatt alle de tingene. Jeg trenger bare én ting.
Jeg er fornøyd med et liv som bare er for én ting. For å være sterk!
Jeg trente alltid, til og med til jeg ble inkontinent.
Jeg tok dop til jeg nesten døde.
Jeg ville bli stor.
Ved å forlenge bein, fikk jeg høyde i bytte mot intens smerte.
All min biologiske aktivitet er for å anskaffe styrke.
Denne ene tingen har jeg kjempet for.
Og nå representerer jeg den moderne tid.
Så, sjef...
- Denne... - Slåsskampen...
Tror du ikke jeg passer til det?
Jack mot Pickle er en kamp mellom de nyeste og eldste.
Han kom fra krittiden for lenge, lenge siden.
Pickle hadde aldri sett et speil,
men forsto raskt at det han holdt var en del av kroppen hans.
Det var på grunn av smerten. Han hørte det selv i store smerter.
Dette er en underjordisk arena.
Den er avstengt fra overflaten. Det er lydløst.
På stedet hvor man ikke kunne høre noe, var det bare Pickle som hørte det.
Ikke en lyd, men lydløsheten av stillhet. "Lyd".
Stillheten i høyre øre og i det manglende venstre øret.
Stillheten i hvert øre var annerledes.
Hat.
Utilgivelig. Helt utilgivelig.
- Mannen som stjal en del av meg... - Si meg, sjef. Vi moderne mennesker...
...kan ikke tilgis!
...har vi blitt bedre? Eller har vi blitt verre?
Hva? Hva er den lyden?
Han beveget seg ikke. Han unngikk det i siste øyeblikk.
Har han utviklet den ferdigheten?
Denne støvskyen... Hvorfor er det så mye av det?
Den lyden, hvor kom den fra?
- Så du det? - Jeg så det.
Mr. Tokugawa, forstår du hva dette betyr?
Den lyden. Han unngikk det uten å bevege seg.
Alt dette støvet. Hva er det som skjer?
Jeg er nærme! Jeg vil treffe ham...
Det er den lyden igjen.
Jeg bommet!
Jøss!
Han flyttet seg ikke. Jeg vet at jeg spente bein for ham!
- Det er umulig! - Det ser ut til at det vi ser er...
Det er den lyden igjen.
Det er Pickles manøver fra den tiden, en manøver fra krittiden!
Hva? Hva pokker er det?
Nå skjønner jeg. Så det er det det er.
Det er hysterisk morsomt.
Slagene mine var de mektigste og raskeste.
Jeg trodde han ikke kunne reagere fort nok eller bevege seg en millimeter.
Ikke vær dum! Ikke bare beveget han seg mer enn en millimeter,
han unngikk mine kraftige slag med energi til overs.
I tillegg brukte han veggen ti meter bak ham som et springbrett
og returnerte med et selvtilfreds uttrykk.
Og jeg klarte ikke engang å se at det skjedde.
To ganger! Så hysterisk morsomt.
Jeg hørte en historie en gang.
La oss si at et menneske og en katt måtte sloss i et bur.
En katt har mange våpen mennesker mangler,
som klør, hoggtenner og reflekser.
Det viktigste er at koordinasjon og fart
er to aspekt hvor mennesker er mye svakere.
Mennesket kan ikke gjøre opp for gapet uten våpen.
Selv om mennesket er mange ganger tyngre enn dem.
Det er det dette handler om!
Det betyr at Pickle beveget seg i en fart
dinosaurenes reflekser ikke kunne måles opp mot.
Det er det det er! Så å slåss mot denne fyren,
er som å kunne beseire alle dinosaurene!
Gud, for første gang ber jeg deg om en tjeneste.
Vær så snill, la meg vinn...
Det er over.
- Han erklærer seier. - Fordi han vant.
Det kan ikke være sant.
En verdig motstander er en god venn. De møtes, slåss og seieren er avgjort.
Så snart det er over, må de skille lag.
Fordi vinneren spiser taperen.
Det kan ikke være sant. Det er jeg som vil gråte!
Først Havkongen Retsu, så Katsumi Orochi
og nå Jack.
Alle er menn jeg beundrer.
Mr. Tokugawa, dette er ikke tiden for å la sentimentalitet overta.
Baki!
Hva?
- Hva? - Hva?
For lenge siden, lenger enn lenge siden,
da Pickle var en ungdom,
ble han angrepet av en mindre fiende for første gang.
Han drepte til slutt det irriterende vesenet.
Pickle delte opp en moste skapningen og spiste den.
I munnen hans sprakk kroen og fylte munnen med fortryllende sødme.
Så skjedde det.
Et sjokk.
Et plutselig sjokk spredte seg i munnen.
Denne følelsen var mye verre enn smerte.
Det var som om munnen ble en vulkan med magma som fløt ut.
Selv om munnen hans var liten,
var den brennende følelsen på innsiden mye større.
Han tror han hoppet overalt.
På et punkt mistet han evnen til å bevege seg.
Han innprentet det i hodet, noen ting dør ikke selv etter de er drept.
Han var tydeligvis en av dem.
Selv i den tilstanden, var han sikker på at han hadde noe igjen.
Det var minnene og følelsene Pickle opplevde.
Om de ble fortalt med ord, hadde de blitt fortalt sånn.
Naturligvis var de ikke ord. De var naturligvis midlertidige tanker.
Han satte seg uten å spise ham.
Hva? Han er åpenbart bevisstløs.
Uansett hvor sterk Jack er, kan han ikke gjøre motstand i den tilstanden.
Så hvorfor trakk Pickle seg? Hva var han redd for?
Hva kan det være?
Ikke gjør det!
Selv når han er bevisstløs...
Hvis Pickle hadde rørt Jack,
hadde nok langfingrene gått gjennom Pickles ører.
De hadde nok kuttet margen.
Det hadde endret resultatet om det skjedde.
Det var et innprentet minne i cellene hans.
Selv om han er bevisstløs, kunne Jack gi verdens mektigste "faen ta deg".
Tekst: Lovise Kvalsund